26 K. JOHANSSON, ARCHIERACIUMFLORAN I SILJANSTRAKTEN. 



de allra nedersta äro mer utdragna, någon gång svagt klo- 

 likt krökta, men i allmänhet starkt utspärrade eller svagt 

 bakåt riktade, kvarför bladbasen vanligen är tvär och stun- 

 dom något spjutlik. 



Vippan är gles och i allmänhet fåblomstrig samt egen- 

 domlig genom sina tämligen raka, utstående, långt öfver- 

 skjutande grenar, hvilka mot spetsen bära en eller några få 

 långskaftade korgar, samt det rätt långa akladiet. Holkarna 

 påminna genom storlek och, fastän mindre, genom form om 

 H. pcrsimilc Dahlst. Liksom hos den sistnämnda äro nämligen 

 holkfjällens kanter tecknade med en afbruten fin strimma af 

 föga framträdande ludd, men hår saknas däremot alldeles, 

 och holkbeklädnaden utgöres i öfrigt af mycket täta, omväx- 

 lande korta och medellånga, svarta glandier; spetsen och dess 

 sidor äro dessutom ljusa af en rätt tydlig koma. Stiftet är 

 brungrönt, men i friskt tillstånd ej mycket mörkt. 



Trots de ej luddfria holkarna kan man inrangera denna 

 form bland H. serratifrons Almqu. (coU.),^ bland hvars många 

 former den synes komma närmast H. Stenstroemii Dahlst. 

 Från sistnämnda form skiljes den emellertid utom genom 

 bladformen äfven genom lösare vippa, kortare holkar med 

 kortare glandier, fjällens tydligare luddrand m. m. Genom 

 samma kännetecken skiljes den också från den något liknande 

 H. subohscurans Dahlst? A andra sidan synas holkarna åt 

 H. osmundaceum anvisa en plats nära H. grandidens Dahlst., 

 hvilket åter strider mot bladens form och grunda tandning. 

 Äfven H. paramaurum K. Joh. visar oaktadt sin afrundade 

 eller afsmalnande bladbas, spetsiga och med bleka, luddiga 

 kanter prydda holkfjäll samt gråaktiga korgskaft rätt stor 

 likhet med den nu beskrifna formen. Närinast bland om- 

 rådets former står utan tvifvel den äfvenledes nu beskrifna 

 H. argentimontanum, tillsammans med hvilken den växte. 



Ännu närmare än sistnämnda form står utan tvifvel den 

 västmanländska H. nastophyllum K. Joh., hvilken endast i, 

 som det synes, jämförelsevis obetydliga detaljer afviker från 

 den nu ])eskrifna, såsom genom i kanten vågiga, långspetsade 

 med talrika och framåt riktade tänder försedda blad, hvilka 

 aldrig ha hjärtlik bas och hos hvilka undersidans färg starkt 

 bryter af mot öfversidans, vidare genom mörkare holkar med 



• H. Dahlsteät, Bidrag etc. II. p. 82. 



2 » i Bo tan. Not. 1894 p. 41. 



