BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND 28. AFD. III. N:0 7. 41 



glandulis sat brevibus nigris sparsis — - densiuscalis obtecti, 

 sub aiitbela canotomentosi et + dense glandulosi. 



Tnvolucra obscure canoviridia brevia sat crassa, basi lata 

 post florationem inf ra rotundato-trnncata. 



Squamcp exteriores angnstce subliueares ol)tnsul;B dense 

 — - crebre et louge glandnlosa?, floccis laxis densis canescentes; 

 superiores sublanceolatse, obtnste (intimis acntiusculis exceptis), 

 glandulis variee longitndinis v. mediocribus densis, floccis 

 sparsis margin^s versus ± densis obtectse, snperiore parte 

 sordide virescentes, apice ± comatse. 



Calatliiuni luteum parvum c:a 30 mm. latnm vix radians. 

 Ligulce apice glabrce. Stylus fusco-hispidnlus, vivus et siccus 

 obscurus. 



H. cinerellmn utgör en i många hänseenden ganska ut- 

 präglad form. Karakteristiska äro rosettbladen genom sina 

 deltaformiga med lång udd försedda och därigenom skenbart 

 spetsiga tänder, som nästan likformiga nå till närheten af 

 bladets spets och som äro skilda af korta, vanligen raka och 

 uppstigande mellankanter; vidare genom den af raka kanter 

 bildade hvassa spetsen, som hos stjälkbladet är exceptionellt 

 långt utdragen, men äfven hos de inre rosettbladen kan vara 

 ganska markerad. Bladen hafva genom sin stela tandning 

 någon likhet med dem hos H. oxylepium Dahlst. 



Vippan är i allmänhet mycket vid och lös, ofta sträckande 

 sig ned till stjälkens midt eller ökad med en från basen ut- 

 gående gren. Grenarna äro nästan raka men mycket ut- 

 stående samt så långa och väl åtskilda, att vippan nästan 

 synes upprepadt gaffelgrenig. 



De grågröna holkarna äro korta och tjocka, med ganska 

 tvär bas; de äro klädda af täta glaudler och vid basen af 

 tätt, tämligen jämnt fördeladt löst ludd, upptill mot lång- 

 fjällens trubbiga och småhäriga spetsar af strödda stjärnhår 

 (i kanterna något tätare). De minst stjärnhåriga holkarna få 

 genom fjällens form och indumentets fördelning rätt stor lik- 

 het med motsvarande delar hos H. mallopodum K. Joh., som 

 äfven i andra afseenden närmar sig denna form. 



En närbesläktad silvaticumform är äfven H. ohtextum 

 Dahlst., skild genom ännu mer grå holkar och mindre yfvig 

 vippa m. m. 



