BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND 28. AFD. III. NIO 7. 49 



H. persimile Dahlst. 



Dahlst. Bidr. II p. 155. 



Deuiia variabla art är inom området, sä vidt jag kunnat 

 finna, endast representerad af en genom smärre skiljaktig- 

 heter från hufvudf ormen af vikande typ {f. limitaneum ti. f.), 

 som karaktäriseras sålunda: 



Bladen äro i allmänhet mer spetsiga, bladtänderna hafva 

 rakare kanter, äro skarpare och mer tätt ställda (ofta all- 

 deles utan mellankanter vid basen) än hos hufvudformen. 

 De nedersta baständerna och de fristående tänderna nå ej 

 sällan en betydlig storlek, så att bladets nedre del synes skild 

 från den öfre. Häri liknar denna form var. pycnolohiim Dahlst. 



Holkarna äro ovanligt smala, basen är nedåt afsmalnande 

 emot skaftet. Beklädnaden är rikare på hår, men fattigare 

 på ludd än hos rar. pycnolohiini. Vippan är vanligen gles och 

 fåblomstrig. Stiftet gidi. 



I afseende på bladens tandning liknar denna form //. 

 HcegerstroeniH Dahlst. exsicl-., men den sistnämnda har bladen 

 mer långsträckta och försedda med mer jämna tänder. Holk- 

 formen är också nästan densamma, men H. Hcegerstroemii 

 har bredare holkfjäll med tydligare spets. Holkbeklädnaden 

 hos dessa bägge former är analog; men hår och glandier äro 

 af olika typ, hos H. Hcegerstroemii långa, spensliga glandier 

 och rätt mörka hår, hos den nu beskrifna formen kortare, 

 men robusta glandier och hår, de senare med kort, men klart 

 genomskinlig spets. 



Karaktäristiska äro vidare de gula stiften. 



Boda: Lenåsen, Silfverberget och Osmundsberget. 



I södra Dalarue har jag vid Ludvika och Smedjebacken 

 iakttagit endast hufvudformen. Däremot förekommer i Väst- 

 manland vid G-rythyttehed äfven f. limitaneum och synes där 

 •ej mycket afvikande från hufvudformen, till hvilken för öfrigt 

 öfvergångsformer finnas. 



H. prsetenerum Almqu. 



H. silvat. subsp. 11 var. 3 Almqu. Stud. p. XX. — DaUst. Bidr. II 

 p. 158. 



Rättvik: Blecket; l>od(/ ; Lenasen ; Or.sa; Mickel vål. Spårs. 

 — måttl. 



4 



