62 K. JOHANSSON. ARCHIERACIUMFLORAN I SILJANSTRAKTEN. 



Involucra mediocria 0,0 — 6,5 mm. lata et 11,;) — 12,5 mm. 

 longa, obscure cano-virescentia, basi sat lata truncato-ovata. 



Squnmre exteriores latiuscnlte obtuspe vel in apicem trian- 

 gularem obtusulam ± comatiim abrujDte contractee, floccis 

 solitariis — sparsis, in marginibus sparsis — densiusculis ad- 

 spersce; intermedite sublanceolatpe, usque 1,5 mm. latte, sur- 

 sum parum angustatfi?, obtusiiiseulcie, leviter ( — sparsim), mar- 

 ginem versus densius, stellatte, apice comatce; intimse paiicee 

 acntce; omnes (intimis exceptis) glandulis obsenris sat parvis, 

 densis pilisqne mediocribns v. brevibns obscnris apicibns 

 panllnm dilutis solitariis — raris (in involncro primario etiani 

 sparsis) vestitce. 



CalatJiium 30 — 35 mm. latnm, satnrate luteum v. snb- 

 anreum. Ligulm apice glabree v. iuteriores brevissime sub- 

 ciliatce. Stylus 1'asco-hispidnlns obscurns. 



Genom sin höga, spensliga stjälk, de små och rätt smala 

 bladen liknar denna form H. osmunäaceum. Bladen visa dock 

 tendens att utbildas till samma utseende som en snialbla'dig 

 H. SHhtriangidare Steiistr. De yttre och mellersta rosett- 

 bladen hafva ofta en triangulärt äggrund form med hjärtlik 

 bas, bildad af två utstående eller något nedåt riktade trian- 

 gulära tänder, i öfrigt äro tänderna något glesa, jämna, såg- 

 tandlika och ej stora. Bladkanterna äro upptill nästan raka 

 och hoplöpa i en aftrubbad spets; stundom är innersta bladet 

 liksom det yttre alldeles trubbigt. Det inre är som vanligt 

 smalare och spetsigare, oftare smalt äggrundt, har afrundad 

 bas och smalare, framåtriktade tänder. Stjälkbladet är meren- 

 dels äggrundt lansettlikt, långt skaftadt; det har visserligen 

 vid basen ofta några få rakt utstående nästan syllika tänder, 

 men är för öfrigt blott småsågadt af framåt riktade obetyd- 

 liga uddar. 



Vippan är liksom hos H. x>erlaxum lös och bildas af några 

 få glest ställda, långt öfverskjutande, vanligen 1 — 2-blomstriga 

 raka och svagt utstående grenar. I följd af grenarnas ringa 

 antal är sålunda hela vippan ganska kort; inga grenar pläga 

 utsändas från stjälkbladets veck. Hela växten får därigenom 

 samma egendomliga spensliga utseende som H. osmimdaceum. 



Holkarna äro medelstora, äggrunda, men med bred, mot 

 skaftet tvärt afsatt bas. Beklädnaden utgöres af tätt sittande, 

 rätt små, mörka glaudler med inljlandade enstaka — strödda 

 korta, mörka eller kort gråspetsade hår samt dessutom ett 



