66 K. JOHANSSON. ARCHIERACIUMFLORAN I SILJANSTRAKTEN. 



Bättvik: Sjiirberg, Sätra, Östbjörka; Boda: Västanå, Len- 

 åsen, Silfverberget, Osmundsberget m. fl. st.; Orsa: Stenbergs- 

 byn; Sollerö. Måttl. — spårs. 



var. eviridatum n. var. 

 Tafl. X. Fig. 33. 



A forma primaria difFert: dentibus foliorum brevioribus 

 ex parte patentissimis — divaricatis, inflorescentia linmiliore, 

 acladio breviore (1 — 4 cm.); glandulis parvis solitariis — 

 raris inter pilos pedicellorum sparsos immixtis; sqnamis in- 

 volucri superioribus ob margines latos pallide lutescenti- 

 virides et ob striam obscuram dorsi pilos in simplicem fere 

 seriem dispositos gerentem ± variegatis; stylo luteo. 



Från bufvudformen skiljes således denna varietet hufvud- 

 sakligen genom kortare, egendomligt utåt eller nästan bakåt 

 riktade bladtänder, i allmänhet mindre rikt grenig eller ej 

 så långt ned gaffelgrenad inflorescens samt kortare akladium 

 (i medeltal endast 2 cm., då det hos H. galbanum från olika 

 lokaler inom området utgör 4 cm.); vidare genom holkfjällens 

 särdeles ljusa, breda kanter. Äfven beklädnaden är något 

 olika; ej blott holkarna, utan äfven deras skaft hafva näm- 

 ligen bland de hvita håren några korta glandier. 



Ståndorten, fuktig, sluttande ängsmark, synes ej kunna 

 förklara afvikelsen från hufvudformen, enär den sistnämnda 

 på just sådana lokaler bibehöll sitt vanliga utseende. Egen- 

 domligt är också, att verklig H. galbanum, som insamlades i 

 samma ängskomplex som varieteten, hade tydligt livescent 

 stift, under det den nu beskrifna formen hade gult. 



Den bleka färgen hos blad och holkfjäll kan dock möj- 

 ligen bero på ståndorten; ty H. munduliforme Dahlst., in- 

 samlad bland vattendränkta mosstufvor på Sollerö, visade 

 ett liknande aiFärgningsfenomen. Märkvärdigt vore blott, 

 att ej alla fuktiga ståndorter åstadkom samma inverkan. 



Rättvik: Sjurbergs ängar. Talr. 



H. torpense Dahlst. n. 



Dahlst. Hier. exs. Fasc I n:o 79. — H. subtorpense DaMst. Herb. Hier. 

 Scand. Cent. II n:ris 50 et 51. 



Caulis 25 — 75 cm. altus flexuosus 1 — 3-folius, basi + ru- 



bicundus parce pilosus, ceterum subglaber — glaber. inferne 



rare, superne sparsim stellatus. 



