84 K. JOHANSSON, ARCHIERACIUMPLORAN I SILJANSTRAKTEN. 



Ofvanstående är meddeladt af H. Dahlstedt. I Dalarne 

 har jag funnit tre hithörande former. Om hufvudformen, som 

 ganska väl öfverensstämmer med den ofvan beskrifna, har 

 jag antecknat följande. 



Bladen är o stora och tämligen fasta, till färgen gräsgröna 

 eller något gulaktigt gröna; beklädnaden är till tätheten 

 normal eller glesare. Rosettbladen äro kortskaftade, de mel- 

 lersta och inre merendels af vackert oval eller ovalt äggrund 

 form eller mer närmande sig aflång form, hastigt hopdragna 

 vid basen och spetsen, endast de innersta någon gång tydligt 

 kortspetsade, alla glest och kort tandade af smala framåt- 

 riktade tänder, skilda af till stor del konvexa mellankanter. 

 Stjälkblad merendels 2, sällan flera (intill 5), alla oskaftade 

 (eller det nedersta fästadt nära basen och kortskaftadt), till 

 formen smalt äggrunda — äggrundt lansettlika med ända 

 mot spetsen jämnt bågböjda kanter och därför kortspetsiga. 



Vippan är stor och gles. Holkarna äro stora och grofva, 

 c:a 6,5 — 7,5 mm. breda och 13 — 14 mm. långa, vid midten föga 

 hopdragna, i det basen till sin öfre del är m. e. m. cylindrisk; 

 nedåt är basen kort snurrlik. Till färgen äro holkarna brun 

 aktigt svartgröna eller nästan sotsvarta utan glans. Beklädna- 

 den utgöres af svarta, långa eller till storleken växlande, ej 

 grofva glandier samt nästan alltid enstaka — strödda, sällan 

 kort gråspetsade, oftast svartaktiga, trubbiga, standom i toppen 

 förtjockade och nästan glandelliknande hår; hvarjämte en 

 knappt skönjbar fin luddrand omkransar de kortare fjällen. 

 Långfjällen äro upptill nakna, brungröna, till formen lansett- 

 lika och m. e. m. trubbiga eller delvis mer hopdragna och 

 kort tillspetsade. Kalatierna äro medelstora eller större; 

 stiftet grönbrunt. 



En i hög grad varierande form, men i allmänhet igen- 

 kännlig på de stora sotfärgade holkarna med den nedåt kort 

 snurrlika basen. 



Boda: Solberga, Lenäsen, Silfverberget, Osraundsberget. 

 Måttl. — spårs. 



var. suhuliginosum n. var. 



Tafl. IX. Fig. 30. 



Hciec varietas formse primarise quoad foliorum formara 

 ceterasque partes vegetativas sat similis, quamvis folia ssepius 



