90 K. JOHANSSON, ARCHIERACIUMFLORAN I SILJANSTRAKTEN. 



vel inlra + curvatis; rarius valde composita + indeterminata 

 ramis longis strictis ex axillis foliorum caiilinorum ortis. 

 Kami densius stellati — leviter subtomentelli, glandulis minu- 

 tis et pilis brevibus raris ( — sparsis) obsiti; pedicelli glan- 

 dulis parvis sparsis — sat densis pilisque brevibus solitariis 

 obtecti, canotomentosi, prresertim sub involucro albescentes. 



Involiicra atroviridia — fere nigra, liaud uitida, brevia 

 crassiuscula, vulgo 9,5 — 11 mm. longa, 5,6 — 6,6 mm. lata, basi 

 late ovata, postea deorsum + truncata, glandulis nigris brevi- 

 bus et mediocribus densinsculis — densis (interdum pilis soli- 

 tariis immixtis) obtecta, floccis minutis inferne sparsis, superne 

 raris — solitariis adspersa. 



Squamce omnes + triangulares et latffi; exteriores breves 

 obtusBB — obtusiusculse; superiores in apicem obscurum sub- 

 nudum ssepe inconspicue serratum sensim ätten uatse, superiores 

 tegentes apice ipso obtusiusculfe, relic[u.ie bene acutjE, fere 

 efloccosee, in dorso simplicem fere seriem glandulorum gerentes. 



Calathium sat parvum 25 — 35 mm. latum, luteum. Ligulce 

 apice glabrte. Stylus fuscohispidulus obscurus. 



Denna till anfradum-gru^^&n börande form står otvifvel- 

 aktigt nära H. atronitens Dahlst. Holkarna hafva ungefär 

 samma storlek och byggnad, ocb fjällen afvika endast genom 

 mindre tydlig sj)ets samt genom något talrikare stjärnhår 

 och glandier, i följd hvaraf holkarna få en matt svartaktig 

 färg. Holkskaften hafva talrikare glandier och dessutom en- 

 staka korta hår. Den verkliga H. a)ifracfnm Fr. skiljes från 

 båda genom tydligt trul)biga långfjäll. 



Bladen hos den nu beskrifna formen äro smalare än hos 

 H. atronitens, men bredare än hos H. anfractum, under det 

 att tandningen väsentligen afviker från bägge dessa formers. 

 Hos H. anfracticejjs är nämligen tandningen särdeles tät, djup 

 och hvass. De inre rosettbladen och de nedre stjälkbladen 

 äro ofta kamlikt flikade i likhet med förhållandet hos H. 

 orthocolon K. Joh., och de ytterst korta mellankanterna äro 

 ej sällan försedda med enstaka mindre tänder. Egendomlig 

 är bladens benägenhet att i öfre hälften på båda sidor antaga 

 en starkt blodröd eller purpurbrun färg. 



Inflorescensen är merendels kort och utprägladt jämn- 

 toppad; skaften äro ganska fina och m. e. m. inåt krökta, än 

 nära spetsen, än längre ned. 



