BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND 28. AFD. III. N:0 7. 91 



Af allt att döma är detta en nordlig parallellform till 

 H. atronitens, särskildt närmande sig h. elatius Dahlst. 



Boda: Västanå ängar. Spårs. — Utom området har jag 

 samlat samma form vid Lnstebo anhaltstation samt i Helsing- 

 land vid Ofvanåker och Edsb^m. 



H. deamplians n. 



Tafl. VII. Fig. 23. 



Hsec forma foliis et herba H. leucotrachelo infra descripto 

 sat similis est, vel inter hane speciem et H. suhirriguum Dahlst. 

 medium tenet locura, ab illo foliis magis elongatis apicibns 

 longioribus, dentibus majoribus magis patentibus irregulariter 

 dispositis diversa, a H. suhirriguo ob folia angnstiora prof)e 

 basin dentibus paucis inpequilongis ( + inciso-) dentata facile 

 distincta. Anthela H. suhampliatum Dahlst. refert, sed seepius 

 polycephala; ceterum acladio longiore, pedicellis sparsim glan- 

 dulosis et vulgo rare — sparsim pilosis diiFert. 



Involucra sat crassa vulgo 10,5 — 11,6 mm. longa, basi 

 robusta + truncata, atroviridia v. fere nigra subnitescentia, 

 squamarum marginil)us vix dilutioribus. Squamce exteriores 

 breves angustre triangulari-lineares obtusulfe ( — acutinsculse); 

 intermedise latse triangulares vulgo subacutfe; superiores iatee 

 + lanceolate triangulares; tegentes ± obtusse v. in acumen 

 breve triangulare subito contractee; interiores usque ad apicem 

 latiusculum sensim attenuatce, apice ipso breviter acutee — 

 conspicue acuminatfe; exteriores in marginibus floccis raris 

 adsperscB, ceterpe efloccoste; omnes glandulis sat longis et 

 mediocribus immixtis nigris densis obtectse, pilis nigris apice 

 brevi canescentibus in involucro primario solitariis — raris 

 adspersffi, in involucris junioribus vulgo epiloste. 



Calathium c:a 35 mm. latum, luteum. Stylus valde ob- 

 scurus. 



Hvad holkens form och beklädnad angår, står denna form 

 nära H. suhampliatum Dahlst., hvilken däremot i afseende på 

 bladen är utbildad i annan riktning och lätt skiljes genom 

 den vidgade, m. e. m. öronflikade l3ladl)asen. Äfven H. anfracti- 

 ceps är troligen nära besläktad trots de hos denna ofta djupt 

 fliktandade bladen. 



