BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND 28. AFD. III. NIO 7; 99 



Involucnim elongatum e viridi obscnre piceo-canum, 5,5 — 6,5 

 mm. latiim et 11,5 — 12,5 mm. longum, basi ovata v. conico- 

 ovata deorsum + breviter tnrbinata. 



Squanice lattie (usqne 2 mm.) et loiiga?, flores virgineos + 

 longe superantes, glandulis variai longitndinis vulgo sat den- 

 sis (interdum sparsis) pilisque obscuris apice brevi diluto 

 sparsis -- densiusculis obtectce, floccis sat densis subfequaliter 

 dispersis obscure caneseentes; exteriores breves triangulari- 

 lanceolattE obtustti, superiores lanceolatcC obtusjE vel in api- 

 cem obtusiusculum protractéB intimte nonniimquam + aciitse. 



Calathium sat rariflorum luteum 30-40 mm. latum. Li- 

 (julce apice glabrse. Stylus fuscohispidulus iisque fusconiger. 



Denna svärtydda form, som uppträder i något olika ge- 

 stalt på bvart och ett af de ställen i Boda s:n, där den an- 

 träffats, utmärker sig alltid genom sin späda och låga (van- 

 ligen c:a 40 cm. höga) samt fåbladiga stjälk. Sällan äro två 

 stjälkblad fullt utbildade; vanligen är det nedre, äfven dä 

 det sitter så högt som vid stjälkens midt, oväntadt stort, 

 medan det öfre är braktéartadt. I afseende på stjälkens ut- 

 bildning kan därför denna form jämföras med H. rarusculuni 

 Dahlst. och H. violascens Alniqu. De fåtaliga, gräsgröna ro- 

 settbladen äro lätt igenkännliga genom en egendomlig hvass 

 tandning. De mellersta hafva några få nästan lika stora, 

 klolika, grofva, genom korta, men tydliga, uppstigande mellan- 

 kanter skilda tänder; de innersta rosettbladen och det nedre 

 stjälkbladet hafva smalare och ännu skarpare, mer skärfor- 

 miga tänder, af hvilka de nedre äro längre åtskilda af stun- 

 dom småtandade mellankanter, hvarjämte några sylhvassa 

 tänder ofta nedstiga på skaftet, som äfven hos stjälkbladet 

 är väl utprägladt. Till formen äro de mellersta rosettbladen 

 i allmänhet ovala, dock ofta något bredare of van midten. 

 Det stora stjälkbladet är i de flesta fall m. e. m. bredt ovalt 

 lansettlikt samt kortspetsigt. Vippan är mycket fåblomstrig, 

 oftast af blott 2 — o korgar. 



I allt detta utom i afseende på storleken samt vippans 

 utbildning öfverensstämmer formen ganska väl med H. gro- 

 X>hosum från Gotland; likaså i afseende på inflorescensens indu- 

 ment, som också i hufvudsak är detsamma som hos H. vul- 

 gatiim (Fr.) Älmqu. Men holkarna äro mindre än hos H. 

 gropliosum, holkfjällen mer trubbiga och ej fullt så tätt be- 



