102 K. JOHANSSON, ARCHIERACIUMFLORAN I SILJANSTRAKTEN. 



Squamce latinsculse ± triangulares, omnes (intimis paucis 

 acutis exceptis) obtusiusculse, glaiidiilis nigris brevibns robnstis 

 densiusculis pilisque a basi crassa nigra in apicem canum atte- 

 nuatis sat densis ohi^ciisr^exteriores nigro-virescentes floccislaxis 

 sparsis pnesertim margines versus adspersae, superiores in dorso 

 obscure virescentes, v. ± fusco-nigrse, in marginibns sordide 

 virescentes, parcins stellatee, superiore parte vulgo efloccoscB. 



Calathium lutenni c:a o5 mm. latum. Ligulcr apice glabree. 

 Stylus fuscoliispidulus, sat obscnrus. 



Genom den lösa, greniga vippan, stjälkens ringa utbild- 

 ning, rosettbladens betydliga storlek samt deras form och 

 tandning får denna form rätt stor likhet med H. schisticolor 

 Bahlst., om ock den senare har afsevärdt smalare blad. De 

 mellersta rosettbladen hos den nu beskrifna formen äro smalt 

 ovala, likformigt afsmalnande ät båda ändarna. Bladtänderna 

 äro dels tämligen grofva, trubbiga, något framåt riktade, 

 nästan af silvaticum-formernas vanliga tyjj, hvilket särskildt 

 är fallet hos de yttre bladen; dels (hos de inre bladen) smalare, 

 bildade af en mycket kort och bred basaldel, som hastigt 

 öfvergår i en ovanligt lång och smal udd. Baständerna äro 

 som vanligt smalare, m. e. m. klolika och sylspetsade. Alla 

 äro långt åtskilda af hos de yttre rosettbladen nästan raka, 

 hos de inre starkt konkava mellankanter. Då det nedre 

 stjälkbladet sitter nära stjälkbasen, liknar det mycket det 

 innersta rosettbladet och har liksom detta i kanten några 

 långt åtskilda, osymmetriskt ställda tänder, hvarigenom en 

 viss likhet med H. angulatum Stenstr. uppstår. Oftast finnes 

 blott ett stjälkblad; finnas två, är det nedersta fästadt nära 

 stjälkbasen och mycket stort, det öfre däremot litet och mj^cket 

 smalt. 



Holkarna äro mindre än hos H. schisticolor, men rätt 

 långa, omkr. 13 mm. De äro klädda af tämligen täta, korta 

 glandier samt ungefär lika tätt sittande hår med grof, svart 

 bas och kort ljus spets. Endast ringa ludd bekläder holkens 

 nedre del och nästan intet dess öfre. Holkarna äro därför 

 mörkare än de mer tätt och långt håriga samt mer luddiga 

 hos H. schisticolor. 



Med H. subramosum Lönnr. äger blott ringa frändskap 

 rum trots vippans utseende; närmast står sannolikt H. lepto- 

 f/ranimum Bahlst. och närstående i trakten förekommande 



