114 K. JOHANSSON, ARCHIERACIUMFLORAN I SILJANSTRAKTEN. 



Kalatierna växla i storlek; hos små individ blott om- 

 kring 30 mm., hos stora öfver 40 mm. i diameter. Färgen 

 är klart och vackert gul, den framträder så mycket skarpare, 

 emedan blommorna äro endast svagt håriga. Stiften äro gula 

 eller helt obetydligt livescenta, ett förhållande som i sin 

 mån bidrager till att på afstånd framhäfva blommornas färg. 



I afseende på holkijällens breda och gröna kant äro H. 

 suhlustre K. Joh. och H. eurycybe Dahlst. analoga, men i öfrigt 

 föga närstående former. Vippan har benägenhet att upplösa, 

 sig som hos H. suhramosum Lönnr., hvars gulstiftiga form^ 

 var. xanthostylum Dahlst., trots sina smala fjäll kommer när- 

 mast. Bladformen och tandningen påminna om H. oleraceum 

 Norrl. och H. suhlustre K. Joh. Mer närbesläktad än dessa 

 är H. alphophyllum Dahlst. exs., hvilken hufvudsakligen sär- 

 skiljes genom spetsigare stjälkblad med h vassare tandning, 

 smalare och mörkare holkfjäll, mindre kalatier och mörkare 

 stift. 



Orsa: flerstädes, såsom Mässbacken, Aberga, Stackmora, 

 Stenbergsby, Backa. Måttl. — talr. 



H. stipatum Stenstr. 



Stenstr. Värml. Archier., p. 48. 



JRättvik: vid prästgården, Sjurberg (talr.) och Blecket; 

 Boda: Västanä, Ofvanmyra, Silfverbergs fäbodar vid N. 

 Ockran. Utom området i Bjursås. Vanligen spårs. 



H. ampliflcatum Dahlst. n. 



Dahlst. Herb. Hier. Scand. Cent. II n:o 85; Cent. V n:is 59 & 60. 



Caulis 50 — 60 cm. altus crassiusculus — crassus, basi 

 ssepe fusco-violaceus, 2 — 5-folius, inferne pilis longis mollibus 

 sparsis — densiusculis obtectus rare stellatus, medio parce 

 pilosus — subglaber parce stellatus, apice sparsim stellatus 

 et rare pilosus — fere glaber. 



Folia hasalia 3 — 6 quoad formam et dentium longitudinem 

 sat variantia; exteriora vulgo ovalia — ovata v. obovata obtusa, 

 intermedia oboblonga — lanceolata, interiora ± lanceolata 

 acuta, ± acute et longe dentata — irregulariter et longe 



