BIHANG TILL K. SV. YET.-AKAD. HANDL. BAND 28. AFD. III. N:0 7. 135 



hår, liknande dem hos H. semiglohosum, Sfenstr., men glesare, 

 stundom nästan alldeles outvecklade. 



Holkarna äro mörkt gröna, sakna ludd utom på de kor- 

 taste ytterfjällen, där några enstaka stjärnhår kunna upp- 

 täckas. Beklädnaden utgöres eljest af strödda eller något 

 tätare, groft svartfotade hår, h vilkas hvita spets skarpt af- 

 tecknar sig mot de mörka fjällen, vidare strödda små och 

 delvis ytterst korta glandier med gulaktiga knappar. 



Holktjällen äro till formen triangulära och alla, äfven 

 de yttre, jämnt afsmalnande till en tydlig, fast föga hvass 

 spets. Alla äro svartgröna, men de inre hafva litet blekare, 

 men dunkelt gröna kanter samt brunaktigt grön spets. 



En nära släkting till denna form är den värmländska H. 

 epacrum Sfensfr., utmärkt genom ännu smalare och spetsigare, 

 upptill i talrika braktéer öfvergående blad, kortare korgskaft, 

 smalare holkfjäll, med talrika nästan oskaftade glandier, och 

 mörka stift. 



Bättril.- Lerdals by mellan åkrar ofvanför Karlsvik; Orsa 

 s:ii: nordväst om kyrkbyn i grusgropar samt vid vägen till 

 Backa. Mättl. Utom området har jag insamlat samma form 

 på ett par ställen vid Edsbyn i Helsingland. 



H. semiglobosum Stenstr. 



Stenstr. Yärml. Archier. p. 71. 



Då denna synnerligen utmärkta form är ett af de allmän- 

 naste Hieracierna i Siljansområdet, anser jag lämpligt att 

 till den goda, fast korta beskrifningen i Stenströms Värml. 

 Arch. foga mina egna iakttagelser. Formen synes trifvas 

 förträffligt inom området och blir i allmänhet storväxt, ofta 

 70 — 80 cm., och är i sådant fall bäst utpräglad. De nedre 

 (ej nedersta) och mellersta stjälkbladen äro ovanligt stora, de 

 förra ofta 4 till 5 gånger längre än mellanlederna och ej 

 sällan 20 cm. långa samt 3 — 4 cm breda, de senare ofta om- 

 kring 15 cm. långa och 1,5 — 2 cm. breda. Deras tänder äro 

 glesa, raid utstående och på ett karaktäristiskt sätt formade, 

 i det att främre och bakre kanterna äro i det närmaste lika. 

 Hos småväxta och mera smalbladiga individ från solöppna 

 ställen äro tänderna visserligen något krökta, men dock ej 

 .så mycket som hos rigidumformen i allmänhet. De nedre 



