BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND 28. AFD. III. NIO 7. 147 



smä rudimentära hår, som dock göra stammen knappt märk- 

 bart sträf för känseln. Stjärnhår finnas strödda på större 

 delen af stammen, men ej tätare än att äfven öfre delen synes 

 grön. Hos en del exemplar från en ståndort (Stenbergsbyn) 

 var stammen nedom midten dock beklädd med strödda hår, 

 men upptill liksom vippan utan här. 



Vid stjälkbasen äro i allmänhet några blad (intill 4, 

 hvaraf åtminstone ett vid blomningstiden vissnadt) hopade 

 utan förlängda internodier, de yttersta korta m. e. m. tung- 

 lika eller bredare, de inre mycket långa och af samma lan- 

 settlika form som de följande på stjälkens nedre hälft fastade. 

 Dessa sistnämnda äro mycket längre än internodierna, men 

 redan de vid stjälkens midt fastade äro kortare än de där- 

 städes mycket förlängda internodierna (stundom nära 2 dm. 

 länga). Af de ofvan basen fastade egentliga stjälkbladen, 

 som endast pläga vara omkring 4 till antalet, sitter ofta Ijlott 

 ett ofvan stjälkens midt, och detta är litet, smalt och syl- 

 spetsadt. De nedre och mellersta stjälkbladen äro så mycket 

 större, 5— 10 gånger så långa som breda, utdragna i en läng 

 helbräddad spets, som hos de nedre bladen ofta är aftrubljad, 

 men eljest smal. 



De nedersta, vanligen rosettlikt samlade bladen pläga på 

 undersidan bära strödda hår och i kanten glesa, men ej korta 

 cilier, de öfriga äro i regeln glatta och glänsande, ehuru de 

 på båda sidor bära glesa stjärnhår och i kanten äro något 

 sträfva. Medelnerven är grof, hvitaktig, på undersidan glau- 

 cescent, men knappt mer hårig eller stjärnhårig än bladets 

 undersida i öfrigt. 



Vippan är som hos flera andra sparsifolium-iovmt^v få- 

 blomstrig, gles, med nästan uppräta grenar och rätt långt 

 akladium samt grofva, upptill af ludd gråaktiga korgskaft, 

 hvilka vanligen sakna här och glandier. 



De ofantligt stora, mörka holkarna påminna till och med 

 om II. crocatum Fr. Holkbasen, i början rund eller bredt 

 äggrund, blir sedan kolossalt bred, uppåt konisk, nedåt nästan 

 tvär, men med rutformig längdgenomskärning. Fjällen äro 

 breda, de yttre tvärt trubbiga, de inre dels rundtrubbiga, dels 

 hastigt hopdragna i själfva spetsen. De äro punkterade af korta, 

 mörka, mycket täta glandier med ofta m. e. m. rudimentära 

 knappar och bära strödda eller tätare, grofva hår, gles 

 tofs i spetsen samt enstaka stjärnhår i ytterfjällens kanter 



