BIH 



ANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND 28. AFD. III. N:0 7. 149 



Involiicra e viridi canonigra magna 6 — 7 mm. lata et 

 11 — 12 mm. longa. SqiKwue latfe, superiores triangalares in 

 apieem + obtusiuscwlum sensim attenuatjp vel intimju pauctB 

 prorsns acutae, pilis crassis apice dilutis sat longis sparsis — 

 densiusciilis et glandulis parvis raris — sparsis obtectic 

 ceterum sparsim stellatiii, apice leviter comattiä. 



Calat/mim pulchre lutescens valde radians 35 — 42 mm. 

 latum. Stylus lutens v. inconspicue livescens. 



Denna form tillhör en iabladigare typ af H. sparsifoliam 

 (coll.). Stjälkbladens antal är nämligen i allmänhet endast 

 4 — 5, hvarjämte vid stjälkens bas nägra blad kvarsitta, hvilka 

 icke hafva märkbara internodier. Att detta icke i någon 

 högre grad beror på växtplatsen, inses däraf, att ingen vä- 

 sentlig olikhet i detta afseende förefanns mellan de onikr. 

 30 cm. höga individ, som växte pä fuktiga Sphagnum-tufvor 

 på låg ängsmark, och dem, som växte på torrare dikeskanter 

 och där nådde en höjd af 55 cm. Äfven de i Dahlst. exsick. 

 utdelade exemplaren äga en sådan rosettlik anhopning af 

 blad vid stjälkbasen 



Bladen härma tämligen noga den i trakten vanliga smal- 

 bladiga H. galhanum Dahlst. och påminna genom sina skarpa, 

 långt åtskilda tänder samt sin raka, hvassa spets äfven om //. 

 suhtorpense Dahlst. För öfrigt äro de styfva, gråaktigt gröna 

 eller stötande i blygrått, ojämna och glanslösa. 



Holkarna äro ännu större än hos H. ccesariatum, efter 

 blomningen tjockt äggrundt koniska med nästan tvär bas. 

 Fjällen äro till färgen mer grönaktigt svartgrå och ljusare, 

 men hårbeklädnaden snarare mörkare än hos nämnda form, 

 de äro vidare triangulärt afsraalnande, så att bland lång- 

 fjällen endast de yttre äro fullt trubbiga, de inre långt ut- 

 dragna i en aftrubbad spets, enstaka inre stundom smalt och 

 långt spetsiga. 



De stora, radierande, vackert gula kalatierna kunna på 

 långt håll urskiljas bland andra hieracier. Till att fram- 

 häfva denna färg bidraga också stift och märken, som synas 

 rent gula eller endast vid luppförstoring visa sig svagt 

 livescenta. 



Orsa: Aberga, sidländ löfäng. Talr. 



