Xnom djurfysiologien och den medicinska praktiken har man, 

 som välbekant är, begagnat sig af s. k. hämometrar, van- 

 ligen efter Fleischl's eller Gower's system, för att utröna 

 blodets hämaglobinhalt.^) Den tanken ligger nära tillhands, 

 att ett dylikt kolorometriskt förfaringssätt skulle kunna 

 tillämpas för att bestämma den halt af klorofyll, som före- 

 finnes hos en viss bestämd qvantitet klorofyllförande väfnad. 

 Äfven om man ej ställer sig afgjordt på Nencki's stånd- 

 punkt och betraktar de båda färgämnena hämoglobin och 

 klorofyll såsom derivater ur samma plasmatiska grundsub- 

 stans och såsom nära förvandta kroppar, erbjude de dock åt- 

 skilliga anmärkningsvärda jemförelsepunkter, hvilka redan 

 på den grund kunna göra användningen af antydda metod 

 berättigad.^) Men äfven bortsedt härifrän föreligga helt visst 

 giltiga skäl för att begagna kolorometrien såsom taxations- 

 medel för bestämmande af klorofyllhalt. En annan fråga 

 blir åter, huruvida vi på denna väg vinna någon säker led- 

 ning för afgörandet af den assimilatoriska kraft, som åt- 

 följer en viss klorofyllfärgstyrka. En dylik fråga måste 

 upptagas till behandling först sedan tillräcklig erfarenhet 

 erhållits med hänsjm till färgbestämningen. Med den känne- 

 dom vi för närvarande ega om de klorfyllförande kropparnes 

 och med dem jemförliga kroppars andel i kolsyreassimila- 

 tion sarbetet måste h varje försök i denna riktning emeller- 

 tid synas å priori vanskligt, då vi ju veta lika mycket eller 



^) Med hänsyn till blodets absorptionsspektra samt de qvantitativa och 

 qvalitatiya spektroskopiska bcstämningsmetodcrna hänvisas till medic. -ke- 

 miska läroböcker af bland andra Hammarsten, F. Kruger och H. Borattau 

 m. fl., der äfven den kemiska undersökningen såsom bestämningsmetod får 

 användning. 



^) Nencki, Sur les rapports biologiques entré la matiére colorante des 

 feuilles et celle du sang (Extrait d"archiy d. scienc. biel. Tom. V, n:o 2 et 3.) 



