14 JÖNSSON, FÄRGBESTÄMNINGAR FÖR SKILDA VÄXTFORMER. 



bestämmes till väsentlig grad af den ursprungliga klorofyll- 

 färgens styrka vid de skilda tillfällena. 



Naturligtvis finnas talrika mellanled mellan dessa af oss 

 framskjutna fall, och kunna variationer förekomma, h vilka 

 utplåna de andragna skarpare differenserna. 



Sedan vi på ofvan angifvet sätt mera öfversigtligt mar- 

 kerat karakteren af färgbestämningsresultaten för fullmogna 

 blad, hemtade från skilda håll inom växtriket, skola vi fast- 

 hålla vid några särskilda fall, hvilka torde för sin del kom- 

 plettera vår kunskap om föreliggande färgförhällanden. 



Vi tillåta oss härvid i första hand framdraga sådana 

 växtformer, hvilka uppträda dels såsom mera utmärkta skugg- 

 former dels såsom väl karakteriserade ljusformer. Stellaria 

 Holostea, Mercurialis perennis, Majanfhemum hifoliimi, Lu- 

 zula pilosa, Pteris aquilina m. fl. äro utpräglade skuggväxter, 

 hvilka å andra sidan kunna uppträda såsom karakteristiskt 

 utbildade ljusformer. Utföres klorofyllbestämning på båda 

 formerna af någondera af de senast nämnda växtarterna, finner 

 man lösningen för skuggblad i regeln i en färgton, som 

 ligger vid ungefär N:o 800 i den gulgröna färgskalan, medan 

 motsvarande lösning af ljusblad i färgstyrka ej hinner längre 

 än till N:o 796—798 i samma skala. Ännu tydligare blir 

 samma olikhet, om vi skilja den gröna och den gula färgen 

 åt i råklorofyllet. Den gröna benzolvätskan markerar ännu 

 starkare färgintensiteten, och den gula alkohollösningen är 

 djupare gulfärgad eller antager en mera i ljusaste olivgrönt 

 stötande skiftning, allt efter som den ursprungliga klorofyll- 

 lösningen haft en svagare eller starkare timbre, d. v. s. 

 härstammar frän en ljusform eller en skuggform af den till 

 undersökning föreliggande växtarten. 



Vi hafva följt ett ganska stort antal växters blad såväl 

 bland fanerogamer som bland kryptogamer från vege- 

 tationsperiodens början till dess slut och hafva ständigt 

 funnit det faktum bekräftadt, att klorofyllfärgens styrka 

 står i bestämdt förhällande till bladets utvecklingsstadium. 

 Vi skola mera utförligt redogöra för några af dessa fall, 

 hvilka få tjena såsom exempel för öfriga undersökta. Vi 



