6 A. G. NATHORST, SVENSKA VÄXTNAMN, 



som man skulle trott vara afsedt att angifva det svenska 

 släktnamnet för Cynosurns. 



Linné tillämpade sålunda redan i fråga om gräsens 

 svenska namn icke den binära nomenklaturen, då ett annat 

 svenskt namn redan var för handen. På samma sätt i fråga 

 om öfriga växter. Exempelvis må anföras släktet Ilihes med 

 arterna ruhrnm Vinbär, alpinum Mäbär, nigrum Svarta vin- 

 bär samt Uva crispa Krusbär ock Steckelbär (båda upptagna 

 såsom provinsnamn). Under Frumis upptagas arterna avium 

 Fågelbär, domestica Plommon, Fädus Hägg, spinosa Slån. 

 Släktet Serratula uppföres med arterna tinctoria Angskiära, 

 alpina utan svenskt namn och arvensis Åkertistel. 



Af det ofvan anförda torde Linnés ståndpunkt i frågan 

 vara tydlig och klar. Den binära nomenklaturen kunde an- 

 vändas för de svenska namnen endast i sådana fall, då de 

 redan befintliga icke lade hinder i vägen därför, ty de senare 

 hade alltid företräde för de nybildade. Ett systematiskt 

 genomförande af sagda nomenklatur var ju dessutom redan 

 på förhand uteslutet, emedan de latinska släktnamnens be- 

 gränsning är underkastad ständiga växlingar, hvilket å sin 

 sida skulle medföra motsvarande växlingar af de svenska 

 namnen, allt eftersom arterna fördes till det ena släktet eller 

 det andra. Det var måhända af denna anledning, som Linné 

 icke upptog svenska namn på släktena, utan ansåg artnamnen 

 såsom fullt tillräckliga. Hade denna uppfattning fortfarande 

 fått råda, skulle den sedermera följande namnförbistringen 

 till väsentlig del kunnat undvikas. 



Redan Liljeblad bröt ty värr med det af Linné hyllade 

 förfaringssättet, och det kan ej fcirnekas, att det är han, som 

 delvis grundlagt den följande oredan. Ehuru han i fViretalet 

 till sin svenska flora (1792) uppgifver sig »ganska sällan» hafva 

 tillagt egna namn, utan i allmänhet upptagit provinsnamnet, 

 är antalet nybildade namn mycket stort. Han upptager sär- 

 skilda sA^enska släktnamn och anför svenska namn på alla i 

 floran upptagna arter. De nybildade släktnamnen äro ofta 

 försvenskningar af de latinska, t. ex. Carlina Karlin, Satyriuni 

 Satirört, Ophrys Ofris, Circaea Sirse, Thalicfrum Talikter, 

 Taxus Tax, Sisymhrium Sisymber o. s. v. Släktnamnet skall 

 återkomma i alla artnamnen. Metodens olägenheter fram- 

 träda genast, om man tillser, huru Liljeblad förfar med de 

 arter, hvilka ofvan anfördes såsom exempel på liinnés för- 



