lo A. G. NATHORST, SVENSKA VÄXTNAMN. 



slagna släktnamnen mestadels till användning, emedan »utg. 

 anser det vara af stor vikt, att enhet och bestämdhet äfven 

 i detta fall en gång komma till stånd». Och så sker äfven i 

 tionde upplagan (1870) af Handboken. »De svenska genus- 

 namnen hafva», heter det i förordet, »såsom i senaste upp- 

 lagan af exkursionsfloran utlofvades, nu blifvit äfven här 

 ändrade med ytterst få undantag till likhet med dem, som 

 prof. Fries i Bot. Utfl. o:dje bandet föreslagit till antagande». 

 Dessa bibehållas äfven i handbokens följande upplaga. 



G. Wahlenberg anför i sin Flora svccica (1826) inga 

 andra svenska namn än de af Linné antagna jämte en del 

 provinsnamn, hvilkas betydelse han söker förklara. Däremot 

 upptager P. F. Wahlberg i sin »Anvisning till svenska foder- 

 växternas kännedom» (1835) några Liljebladska namn, såsom 

 t. ex. Lathyr och Phaka. I anförda arbete finnas för öfrigt 

 många provinsnamn samt en del nybildade svenska namn, de 

 senare mest för utländska, hos oss odlade foderväxter. 



Den svenske l)otanist, som mer än någon annan vinnlagt 

 sig om studiet af de svenska växtnamnen, är Elias Fries. 

 I andra bandet af Botaniska utflykter (1852) finnas dels en 

 uppsats »Om växternas svenska namn», som 1850 föredragits 

 inför Svenska Akademien, dels en annan, med titeln »Bidrag 

 till svenska växtnamnens historia». I denna senare har han 

 anfört de regler, som han anser böra följas vid framställ- 

 ningen af allmänt giltiga svenska namn. Dessa regler äro 

 i sina hufvuddrag: 



l:o) Att man, så vidt möjligt är, begagnar det redan i 

 språket varande namnförrådet; 



2:o) att namnen äro af fornnordisk eller åtminstone 

 germanisk rot; 



3:o) att i namnet alltid måste ingå ett förut kändt namn 

 eller begrepp, så att namnet sluter sig till något förut be- 

 kant ; 



4:o) i språket finnas redan flera obestämda synonymer 

 tillagda snarlika växter; dessa låta sig lätt fastställa för 

 någon viss växt; 



5:o) i första rummet bör man afse växternas användande 

 hos oss, de föreställningar om desamma, som i Norden äro 

 gängse; 



6:o) icke antaga som växtnamn benämningar, som till- 

 höra helt andra föremål; 



