BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND 28. AFD. III. N:0 9. 15 



Stjärnvide, Svarta vinbär till Tistron, o. s. v. Hypcricum 

 kallas (visserligen i enlighet med Nyman) Pirk, med ar- 

 terna Bärpirk och Bockpirk. En stor del af de »svenska» 

 släktnamnen äro identiska med de latinska, men som en 

 förtjänst må antecknas, att samma slutord ännu så länge 

 får återkomma i flere olika släktnamn, såsom exempelvis 

 -»ros) i Törnros (Bosa), Malvaros (Hibiscus), Alpros {Ilhodo- 

 dendron), Kryddros (CalycantJms), Vårros (Bhodora), Schers- 

 minros (BJiodofypus) o. s. v. Men Lärkträd får icke behålla 

 sitt namn, utan kallas Lärk, Idgran kallas Id. Silfvergran 

 kallas Tysk Ädelgran, ett namn, som samma författare blott 

 ett år senare (Skånska Trädgårdsföreningens tidskrift 1892, 

 sid. 55, visserligen icke utan protest från tidskriftens redak- 

 tion) vill hafva utbytt mot Silfvertann. Ty släktet Ahies 

 skall nu, efter det tyska Tanne, erhålla det »svenska» namnet 

 Tann! Man kan öfver hufvud taget knappast tänka sig nå- 

 gon större motsats till de af Linné och E. Fri^s hyllade 

 principerna i fråga om växternas svenska namn än denne 

 författares sätt att ändra desamma. »Det är en mycket lätt 

 sak att gifva nya och träffande namn», säger E. Fries, 

 »men grunda de sig icke på historisk forskning, trogen upp- 

 fattning af det äldre språket och den vårt folk medfödda 

 naturåskådning, äro de utan allt värde», med hvilka ord 

 Laurells förfaringssätt kan anses utdömdt. Det var där- 

 för beklagligt, att Landtbruksstyrelsen kallade jnst honom 

 att såsom »sakkunnig» deltaga i utarbetande af den s. k. 

 »normalförteokningeu). Såsom synnerligen belysande för hans 

 sätt att gå till väga må vidare anföras namnet Svarta vin- 

 bär vis å vis Tistron. 



Hedan Franck upptager (1038) y>Bibes sylrrstris haccis 

 nigris, Bihes nigra» såsom »Svarta Wijnbär, Wild Wijnbär, 

 Distron», och båda namnen återkomma hos Tillandz (1683) samt 

 Linder (1738). Eudbeck skrifver (1685) vS vårta AVijnbär, Dy- 

 strond, Disabär». Linné upptager (1745) såsom ensamt 

 svenskt namn Svarta winbär och anför Distron och Tistron 

 under provinsnamnen. Afven E. Fries har såsom riks- 

 språkets benämning i sin kritiska ordbok Svarta vinbär, 

 medan Distron och Tistron anföras såsom provinsnamn med 

 ett föresatt f (»hvilkas rätt att anses tillhöra riksspråket jag 

 betviflar»). Det af Linné och E. Fries för riksspråket an- 

 vända namnet, som i några hundra år allmänt brukats i 



