BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND 28. AFD. Til. N:0 9. 23 



»Dä detsamma emellertid, äfven om detta sker, komme 

 att blifva ofullständigt, enär åtskilliga släkten sakna svenska 

 benämningar samt ett fastställande af den binära nomenkla- 

 turen såsom grundprincip, på sätt ofvan visats, lätt kan 

 åstadkomma förväxlingar och leder till förkastande af eii 

 mängd goda och häfdvunna benämningar, må det med skäl 

 kunna ifrågasättas, om ej klokast vore att upprätta ett nytt, 

 på annan grundval fotadt förslag.» 



»Den, såsom oss synes, allra bästa lösningen därvidlag 

 torde vara, att, såsom i zoologien och ofta äfven i den bota- 

 niska litteraturen är brukligt, låta ordet släktet ingå såsom 

 ändelse i släktbenämningarne, hvarvid det svenska namnet 

 bör ställas före det latinska, t. ex.: Klöfversläktet (Trifolium). 

 Kallar man HeUanthus för Solrossläktet, så hindrar detta 

 sålunda alls icke, att en art inom detsamma benämnes Jord- 

 ärtskocka, lika litet som det anses olämpligt, att en art af 

 Hnndsläktet kallas Varg, en annan Räf, eller att arter af 

 Kräksläktet benämnas Korp, Kaja, Råka o. s. v. När icke 

 något gemensamt namn ingår i de redan brukliga artnamnen, 

 finge släktet, såsom i anförda fall, betecknas efter den vanli- 

 gaste eller mest karakteristiska arten.» 



»Så sker ju äfven, då t. ex. Brassica i den botaniska 

 litteraturen upptages såsom Kålsläktet, fastän flere af dess 

 arter och dessas varieteter hafva helt afvikande namn, såsom 

 Rofva, Raps, Kålrot o. s. v. I de fall åter, då artnamnen 

 innehålla någon för alla gemensam benämning, såsom t. ex. 

 Klöfversläktets arter, komme den binära nomenklaturen af 

 sig själf utan vidare till användning.» 



»I förbigående vilja vi påpeka, att det här förordade för- 

 slaget endast är en tillämpning af samma principer, som 

 sedan långt tillbaka kommit till användning i de faunistiska 

 arbetena öfver våra däggdjur, fåglar och fiskar, och hvilkas 

 genomförande icke föranledt någon svårighet.» 



»Man kunde möjligen vilja invända, att släktnamnen i som- 

 liga fall blefve väl långa. Härvid är dock att märka, dels 

 att desamma mindre ofta i dagligt tal användas, dels att 

 slutordet -släMet därvidlag ofta kan utelämnas, såsom då 

 man i stället för att säga en art af Förgätmigej -släktet säger 

 en Förgätmigej. De olägenheter, som härmed kunna vara 

 förbundna, äro i alla händelser af försvinnande obetydlighet, 

 i jämförelse med den oskattbara fördelen, att på detta sätt 



