24 A. G. NATHORST, SVENSKA VÄXTNAMN, 



alla häfdvunna namn kunna bibehållas, medan det på den 

 binära nomenklaturen grundade förslaget, utan att dock full- 

 ständigt kunna genomföras, måste förkasta en stor mäugd 

 uråldriga och dyrbara benämningar.» 



Vetenskapsakademien hade sålunda icke gillat det till 

 Landtbruksstyrelsen ingifna förslaget och på samma gång 

 uttalat sig för användandet af helt andra grundprinciper än 

 den binära nomenklaturen. Beklagligtvis ledde dock Veten- 

 skapsakademiens utlåtande icke till någon annan åtgärd än 

 att Landtbruksstyrelsen underställde detsamma förslagets 

 författare, hvilka vidhöUo sitt ursprungliga förslag, hvar- 

 efter detta, med helt få genom Vetenskapsakademiens utlå- 

 tande föranledda, smärre förändringar, af Landtbruksstyrel- 

 sen utan vidare fastställdes. Då denna myndighet sålunda 

 satte sig själf och förslagsgifvarne öfver Vetenskapsaka- 

 demien, må man med skäl fråga, hvartill hela remissen 

 till sagda akademi skulle tjäna. Den garanti för att den 

 fastställda »normalförteckningen» skulle vara tillfredsstäl- 

 lande, som K. Maj:t antagligen med den anbefallda remis- 

 sen af såg, har på detta sätt fullständigt gjorts om intet. 



Recensioner och meningsutbyten. 



Af sakkunniga personer har »normalförteckningen» med 

 ovanlig enighet blifvit utdömd. De få, som uttalat sig gil- 

 lande om densamma, synas icke varit tillräckligt inne i hit- 

 hörande litteratur. 



När signaturen F. U. (F. Ulriksen) i Tidskrift för Landt- 

 män (1894, sid. 810) finner namnen i allmänhet »vackra, väl- 

 klingande och väl valda», så är ju detta ett uttalande af 

 hans enskilda smak, hvarom det ej lönar sig att disputera. 

 Men när han tillräknar »normalförteckningen» såsom förtjänst, 

 att »af det c:a 100 arter omfattande släktet Carex har om- 

 kring fjärdedelen erhållit svenska namn», torde det böra på- 

 pekas, att redan Linné gifvit de flesta (närmare bestämdt 24) 

 då kända starrarter svenska namn, och att Nyman uppta- 

 ger öfver 70 starrarter med svenska benämningar. Landt- 

 bruksstyrelsen har visserligen genom förbiseende af pri- 

 oritetslagarne själf gifvit namn åt fyra arter, men dessa 

 namn äro inga förbättringar, såsom exempelvis då den efter 



