BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND 28. AFD. III. N:0 9. 25 



Careic-kännaren Goodenough uppkallade Carex Goodenoughii 

 — Goodenoughs starr — af Landtbruksstyrelsen benämnes 

 Hundstarr. Krok & Almquist hafva dock redan förut för 

 denna art infört benämningen Småstarr, som följaktligen 

 har prioritet. Om det för öfrigt är ändamålsenligt, att så 

 många starrarter i »normalförteckningen > upptagas, må läm- 

 nas därhän. »Af hundrade inhemska starrarter», säger Elias 

 Fries, »kunna på sin höjd tio komma att skiljas af all- 

 mänheten». — F. U. skulle antagligen yttrat sig på helt 

 annat sätt, om han haft kännedom om hvad som förut varit 

 gjordt på ifrågavarande område, och signaturen H. W. 

 (H. Winberg) torde i sitt tillägg till F. U:s anmälan komma 

 sanningen närmare, då han säger, att det synes »som man 

 under bemödandet att åstadkomma korta och fyndiga namn 

 i llere fall väl mycket åsidosatt praktiska hänsyn samt i 

 själfva verket åstadkommit på en gång mindre betecknande 

 namn och en onödig förbistring». Hade H. W. specielt stu- 

 derat denna fråga, skulle antagligen uttrycket »i flera fall» 

 fått utgå. I alla händelser är det tillfredsställande att finna, 

 att t. o. m. en icke-fackman ej låtit sitt omdöme förvillas. 



En helt annan ståndpunkt intog däremot H. J. Dft(H. J. 

 Dannfeldt), som i »Landtmannen» för 1894, sid. 706, anmäler 

 normalförteckningen. »Mot den nu fastställda namnlistan», 

 säger han, »har dock från Stockholmsbotanisternas sida en så 

 skarp kritik framställts, att det ser ut, som skulle det ej 

 vara blott vetenskapens heliga eld, som lågar. De anmärk- 

 ningar, som framställts, gälla dels rent teoretiska och för 

 namnlistans användbarhet oväsentliga frågor, dels smahfrågor 

 och beröra i alla händelser ett fåtal af de i listan upptagna 

 namnen och hafva därför alls ej den betydelse, att namnlis- 

 tans prakt isJca värde där af för ring as>\ Jag har nöjt mig med 

 att kursivera några ord i anförda citat, enär dessa tillräck- 

 ligt ådagalägga, att H. J. Dft icke haft någon kännedom om. 

 frågans verkliga innebörd. Hade han det haft, så hade väl 

 ej heller insinuationen i den första punkten sett dagen. 



I Svenska Mosskulturföreningens tidskrift (1895, sid. 54) 

 har normalförteckningen likaledes rosats af signaturen Rob. T. 

 (R. Tolf). Den, som närmare satt sig in i ämnet, blir dock 

 något förundrad, då man här läser sådana påståenden som att 

 förteckningen »konsekvent» användt den binära nomenklaturen, 

 att »alla» namn på -ört, -blad, -rot, o. d. ersatts med nya; 



