BIIIANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND 28. AFD. III. N:0 9. 39 



Undantag: från grnndreglerna. 



Det är tydligt, att om man med hopp om framgång vill 

 söka införa en nomenklatur efter nya principer, sä böra dessa 

 vara af den beskaifenhet, att de dels låta de redan vedertagna 

 namnen komma till sin rätt, dels utan svårighet i sin helhet 

 kunna genomföras. Men »normalförteckningens» system upp- 

 fyller icke något af dessa villkor. Detta ådagalägges på det 

 påtagligaste af »normalförteckniugen» själf, och vi skola nu 

 något fästa oss vid de undantag, som från sagda förteck- 

 nings grundprincip äga rum, och hvilka allra bäst bevisa, att 

 systemet icke lämpar sig att införa i vårt språk. 



Tillser man först, huru med de svenska namnen förfares i 

 fråga om de växter, som hos oss endast förekomma med en 

 art, eller af hvilka endast en art är i »normalförteckningen» 

 upptagen, så hafva fyra olika metoder kommit till användning. 



l:o) An äro nämligen släkt- och artnamnen gemensamma, 

 t. ex. 



Buiiias orientalis. Ryssgubbe, 



hvilket vid undervisningen ofta måste vara mycket olämpligt, 

 ty läraren vet ej hvad han skall svara på lärjungens fråga, 

 till hvilket släkte arten hör. Enligt grundreglerna skulle 

 man tro, att t. ex. Hästhof, Kattfot, Gullrisp, Ryssgubbe, 

 Kungsljus^ hörde till släktena Hof, Fot, Risp, Gubbe, Ljus 

 respektive, men så torde dock ej vara meningen.^ Äro äter 

 namnen i dessa bortåt åttio fall att anse såsom släktnamn, 

 då har man vid många tillfällen brutit mot en af »normalför- 

 teckningens» föreskrifter, enligt hvilket dessa ej få vara tre-, 

 ännu mindre fyrstafviga, såsom t. ex. Snokbittra, Fifvelklubba, 



^ Eget är att af detta släkte endast Verhascmn Thapsus men icke 

 y. nigrum är upptagen i »normalförtcckningen», ehuru den senare i Lyttkcns' 

 arbete om svenska ogräs finnes i ogräslistorna. 



^ Uppställningen i »normalförteckningens» register gör dock saken tvifvcl- 

 aktig Där står nämligen t. ex. ej blott på vederbörliga ställen Maskbittra och 

 Snokbittra, utan äfven, ehuru inom parentes, Bittra liksom vore det släktnamn. 

 På samma sätt Snödroppe och Droppe. Är det meningen, att de inom parentes 

 såsom släktnamn uppställda namnen verkligen skola anses för sådana eller 

 framdeles blifva det, så skulle följande nya släktnamn komma till de förut 

 (sid. 30—32) anförda: Bittra, Borre, Brudd, Droppe, Dyna, Eld, Gröna, Ljus, 

 Lunga, Pest, Ranka, Sporre, Säfja, Tippa, Topp, Tröst, Törne, Vadd. 



Neuman har i enlighet härmed Borrc och Ljus såsom släktnamn i 

 sin flora. 



