44 A. G. NATHORST, SVENSKA VÄXTNAMN, 



Liguster, Lavendel, Verbena, Reseda, Ranunkel, Amarant, 

 Rabarber — ja äfven fyrstafviga: Ambrosia, Serradella, Skor- 

 zonera, i »normalförteckningen» själf användas. Då sålunda 

 flera mångstafviga släktnamn ändock nyttjas, är det ju egen- 

 domligt, att andra häfdvunna namn förkastas, blott därför 

 att de äro sammansatta. När ordet -braken får ingå i fem af 

 ormbunkarnas släkten, -laf i alla (15) lafsläkten, då är det 

 svårt att fatta, h varför namnen på -gräs, -ört, etc. eller 

 hvarför de af E. Fries nybildade namnen på -arv skola för- 

 kastas. Linné gjorde ingen skillnad mellan fanerogamer och 

 kryptogamer vid den binära latinsla nomenklaturens tillämp- 

 ning. 



För att icke missförstånd må uppstå om livad som genom 

 ofvanstående anmärkningar afses, må uttryckligen framhållas, 

 att det icke är min mening att — frånsedt de fall, i h vilka 

 släkt- och artnamnen äro gemensamma, eller där släktnamn 

 saknas — klandra de gjorda undantagen, tvärt om. Dessa 

 kunna, just därför att »normalförteckningens» principer icke på 

 dem blifvit tillämpade, i och för sig vara mycket förnuftiga, 

 ja, så förnuftiga, att man skulle kunnat önska, att hela för- 

 teckningen bestode af idel undantag. Jag har genom det 

 ofvan anförda velat lämna bevis för att »normalförtecknin- 

 gen» allra bäst själf ådagalägger, att den binära nomen- 

 klaturen, trots den hänsynslöshet, hvarmed man för öfrigt 

 förfarit, irJ;c liunuat genomföras. Ty, för att sammanfatta 

 det föregående: i en stor mängd fall äro släkt- och artnamnen 

 gemensamma, så att någon upplysning om släktnamnet icke 

 erhålles, många släkten sakna svenska namn, i några fall är 

 artnamnet själf ständigt och icke afsedt att med släktnamnet 

 fcirenas, i många fall återkommer samma slutord i olika 

 släkten, flera släktnamn äro sammansatta, i några ingå de 

 annars förkastade ändelserna -ört, -rot, -blad, — allt i strid 

 med normalförteckningens grundprincip. Man kan tänka sig, 

 hvilket hufvudbry denna förteckning måste vålla lärjungarna, 

 på grund af dessa ständigt återkommande undantag. 



Vore den återstående delen af förteckningen god, så ginge 

 det ju ändå an, men just i denna del, där den binära nomen- 

 klaturen är genomförd, har man, med åsidosättande af nästan 

 alla hänsyn, företagit mångfaldiga ändringar i växternas 

 häfdvunna namn utan att låta sig hejdas af Elias Fries' 

 varning: »Det har efter min öfvertygelse varit ett missag, 



