4fi A. G. NATHORST, SVENSKA VÄXTNAMN. 



icke höra till den svenska floran, blott af den anledning, att 

 frukter eller frön af desamma stundom finnas i från utlandet 

 stammande fröprqf, såsom t. ex. Gängel för Galinsoga parvi- 

 flora. Vore det ej nog om i frökontrollbeviset sades ;.frukt 

 af ett utländskt ogräs {Galinsoga 2)arviflora)-»? Ty fack- 

 mannen erhåller häraf tillräcklig upplysning, och för allmän- 

 heten är det alldeles likgiltigt, om denna växt har något 

 svenskt namn eller ej, den begriper detta lika litet som det 

 latinska. Gränsande till det löjliga är att fyra Orohanchc- 

 arter upptagas med svenska namn. Ej mången botanist torde 

 liaft tillfälle att se dessa arter, och hvad fröna beträffar, så 

 vore det ju nog att t. ex. säga: »frön af en snyltrot {Orohanche 

 romosa)» o. s. v. En mängd andra exempel pa onödigt upp- 

 tagna växter skulle kunnat anföras, om jag ansett sådant 

 behöfligt. 



Förlängda artnamn. 



Ofta återkommande vid frågan om de principer, som vid 

 namngifningen varit de bestämmande, är bland annat på- 

 ståendet, att svenska språket har motvilja för mångledade 

 ord. ^ Man skulle häraf kunna tro, att vederbörande i fråga 

 om de af dem nybildade namnen åtminstone icke skulle 

 göra dessa längre än förut. Men så är ofta nog förhållan- 

 det, såsom af följande exempel framgår: Träjonbräken i st. f. 

 Träjon, Ängstimotej för Timotej, (Fjällkvann för Kvanne), 

 Braktröske för Brakved, Vägbrågon för Vägtorn, Benalster 

 för Benved, Benvälla för Vallört, Vasskase för Kase, Läke- 

 kvesa för Kvesved, Giftbolma för Bolmört, Stenfröleta för 

 Sminkrot, Kryprifva för Rifva, Äkerkvicka för Kvickrot, 

 Sparrisflygel för Sparrisärt, Blodrotsmura för Blodrot, Jord- 

 gubbssmultron för Jordgubbar etc. Då man förkastar sist- 

 nämnda allmänt använda namn, har man gjort sig skyldig 

 till brott mot den af Elias Fries uppställda och ofvan an- 

 förda regeln, att man må »icke för systematiska följdrik- 

 tigheten låta förleda sig att förkasta redan i språket all- 

 mänt antagna namn, f. ex. att benämna Smultron för Mat- 



' Detta påståendes sanning är mor än tvifvclaktig, ty just i folkspråket 

 uiöta en mängd sådana växtnamn. 



