BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND 28. AFD. III. N:0 9. 51 



ett nybildadt namn! Ja, ibland hjälper ej (Nattfiol), att 

 namnet t. o. m. erkännes vara »allmänt i hela landet», det 

 förkastas ändock. 



När man så icke kan hitta på något lämpligt namn för ett 

 släkte, >/öfverflyttas> till detsamma namn på någon annan växt, 

 en åtgärd som naturligtvis måste åstadkomma åtskillig för- 

 bistring, medan man vid andra tillfällen är mycket noga 

 med att namnet skall användas för det släkte, hvilket det 

 tillkommer med största »rätt», o. s. v. Brågon säges vara 

 »ett uråldrigt dyrbart namn, som förr användes för Frangulm. 

 Men för detta släkte bibehålies det till trots för sin dyr- 

 barhet ej, utan öfverföres helt enkelt till Bhamnus. 



Det nu anförda är endast en obetydlig del af de inkon- 

 sekvenser och egendomligheter, som stå att finna i veder- 

 börandes motivering i fråga om anledningen till de gjorda 

 namnförändringarne, då gamla häfdvunna namn förkastas och 

 nya bildas eller andra namn »öfverflyttas». Dessa motiveringar 

 äro i de allra flesta fall af noll och intet värde, namnför- 

 ändringarne äro följaktligen onödiga, och det egentliga moti- 

 vet till att de företagits är i dessa liksom i andra fall, att 

 de hittills brukliga namnen icke lämpa sig för vederbörandes 

 binära sammanskrifningssystem. 



Namn på andra föremål upptagna såsom växtnamn. 



En af de allmänna regler, som af E. Fries uppställdes, 

 var den, att sädana namn, hvilka redan beteckna helt andra 

 bestämda föremål, omöjligen i skriftspråket kunna användas 

 såsom namn på växter. E. Fries anför såsom exempel här- 

 på: Kattklor, Räfrumpa, Käringtand. Ehuru man i fråga 

 om en del häfdvunna namn, såsom Kattfot, Hästhof m. fl., 

 väl torde böra intaga en annan ståndpunkt än E. Fries, 

 borde väl alla kunna enas därom, att dylika benämningar 

 vid mjhUdning af namn numera under inga villkor fä ifräga- 

 komma. Men »normalförteckningen» bryter mycket ofta här- 

 emot, såsom följande exempel visa: Bo, Bryne, Brodd, Dagg, 

 Dun, Fackla, Fana, Fela, Fjun, Hätta, Karda, Kolf, Krage, 

 Krona, Kåpa, Ludd, Rocka, Rök, Skallra, Skärf, Stjärna, 

 Täppa, Oga. 



