BIllANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND 28. AFD. III. N:0 t). 57 



höns, Stepphöns, Pärlhöns, Sothöns, Sumphöns, Rörhöns o. s. v. 

 ändras — kanske helt enkelt till Rapp, Stepp, Pärl, Sot, 

 Sump och Rör: »idel korta, välklingande och betecknande 

 namn», skulle måhända någon af systemets beundrare ut- 

 brista. 



Jämförelser af dylika slag erbjuda sig till stort antal, 

 men vi antaga, att ingen zoolog skulle vilja spilla ett enda 

 ord på ett eventuellt förslag om att förändra de gamla 

 häfdvunna namnen endast därför, att det fallit någon in, att 

 ett binärt sammanskrifningssystem borde tillämpas. Men 

 däraf kunna vi omvändt draga den slutsatsen, att är detta 

 icke nödvändigt i fråga om djur, så är det icke heller nödigt 

 i fråga om växter. Och vi måste sålunda såsom slutord i 

 fråga om Landtbruksstyrelsens »normalförteckning» uttala det 

 omdömet, att den från början till slut måste betraktas så- 

 som ett olycksdigert missgrepp. 



3. Sveriges flora af L. Wl, Neiiman. 



Redan i historiken påpekades, att L. M. Neuman an- 

 vändt »normalförteckningens» svenska växtnamn i sin nyligen 

 (1901) utgifna Sveriges flora. Genom detta arbete har oredan 

 i fråga om de svenska namnen blifvit än större än genom 

 enbart »norraalförteckningen», så till vida som författaren ofta 

 själf gifvit nya namn åt de släkten ocli arter, hvilka i »normal- 

 förteckningen» saknas. I enlighet med den uppfattning, som 

 tidigare hyllats af Liljeblad, Billberg och Laurell och sedan 

 äfven gjort sig gällande hos »normalförteckningens» författare, 

 synes ej heller Neuman gjort sig den frågan, om man 

 utan vidare har rätt att förkasta redan befintliga ocli sedan 

 länge allm.änt brukliga namn. Detta att döma af den mängd 

 nybildningar, som alldeles onödigtvis förekomma. Jag har 

 ej med säkerhet lyckats utfundera de regler, som därvid varit 

 bestämmande, men tycker mig finna, att det företrädesvis 

 gällt att få bort sådana ändelser som -ört, -gräs, -rot o. s. v. 



