58 A. G. NATHOKST, SVENSKA VÄXTNAMN. 



jämte dem som förekomma i andra släktnamn. Men då så 

 icke alltid skett, är det möjligt, att författaren, såsom ju äfven 

 af inledningen synes framgå, uppfattat de svenska namnen 

 såsom en smaksak, med kvilken hvar ock en kar att förfara 

 efter bekag. Såsom förkållandet nu är, kar Neuman dels 

 användt »normalförteckningens» namn så långt de räcka, lik- 

 visst med några få afvikelser, dels bibekållit en del äldre 

 namn, äfven om de icke låta förena sig med systemet, och 

 dels, såsom nämndt, bildat nya namn med förkastande af dem, 

 som användts af E. Fries ock C. Hartman. 



Af afvikelserna från »normalförteckningen» antecknar jag 

 med tillfredsställelse, att Svarta vinbär föredragas framför 

 Tistron, att Picris får bekålla namnet Bittermjölke i st. f. 

 »normalförteckningens» Snokbittra, samt att Tillaea får be- 

 hålla sitt namn Fyrling, kvilket i -normalförteckningen» 

 oriktigt tillagts Paris. 



Redan förut ka påpekats de kollisioner, som nödvändigt 

 måste uppstå i fråga om de svenska namnen vid de tillfällen, 

 då släktena hos olika författare begränsas olika. Till de 

 exempel, som då anfördes (sid. 54 ff.), må fogas ännu ett, som 

 på samma g^ng särdeles slående ådagalägger den förbistring, 

 som blir följden af det binära systemets tillämpning. 



Såsom namn på Spiraea TJlmaria användes af alla äldre för- 

 fattare (Franck, Bromelius, Tillandz, Rudbeck, Linder) i första 

 rummet Elggräs. Linné har intet för hela landet gällande 

 svenskt namn utan upptager Elggräs såsom ett af provins- 

 namnen. Ret;^ius anför Elggräs i första rummet, ocli Wahlen- 

 berg nämner det jämte öfriga provinsnamn. Liljeblad kallade 

 släktet Spiraea »Spirer, Kassöta», men anför dock Elggräs 

 bland provinsnamnen på arten. Hartman uppför Kassöta 

 såsom släktnamn (för de olika arterna anföras inga svenska 

 namn), medan Fries föredrager Mjödört. Nyman har för arten 

 Elgört. »Normalförteckningen» förkastar såväl Elggräs som 

 Mjödört, emedan dessa namn »äro i vidsträckta delar af landet 

 alldeles obekanta», och bildar i stället det nya släktnamnet 

 Milla^ med det likaledes nya artnamnet Mjödmilla — natur- 

 ligtvis utan att betänka, att detta måste vara ännu mera 

 obekant, såsom okändt för hela- landet. Detta namn för- 

 kastas i sin ordning af Neuman, som icke hänför arten till 



Af Lilja förut användt för Chenopodium. 



