BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND 28. AFD. III. N:0 9. 59 



släktet Filipendula utan till Spiraea med det försvenskade 

 svenska släktnamnet Spirea, hvarför Elggräset hos honom 

 heter Mjödspirea! På samma sätt förändras »normalförteck- 

 ningens» nybildade Brndmilla (rätteligen Brudbröd) till Brud- 

 brödspirea! 



För öfrigt användas af Neuman i många fall de latinska 

 namnen oförändrade såsom svenska, ehuru verkliga svenska 

 namn finnas. Såsom exempel må anföras Angelika, hvarvid 

 den allmänt kända arten Kvanne betecknas såsom Fjäll- 

 angelika, vidare de »svenska» namnen Pyrola, Dryas,^ Sibbaldia, 

 Korydalis, Schoenus, Kobresia, Elyna, Arktofila, Vahlodea. 

 Vintergröna för Pi/rola och Fjällsippa för Dryas äro dock så 

 allmänt kända och förekomma så ofta i litteraturen, att deras 

 ersättande med de latinska namnen är alldeles omotiveradt. 

 Och hvad skall man väl säga om de artnamn, som bildats 

 genom släktnamnens sammansättning med svenska ord, såsom 

 Storschoenus och Lillschoenus, Fjällelyna, Fjällkobresia, Fjäll- 

 vahlodea! Det hela sker naturligtvis därför, att slutorden i 

 de befintliga svenska namnen äfven ingå i andra släkten, och 

 det passar ju ej för »systemet». Det svenska namnet för 

 Sibbaldia är Treftngerört och för de öfriga i ordning Nunne- 

 ört, Knappag, Säfstarr (för både Kobresia och Elyna), Slokvia, 

 Fjälltåtel. 



Liksom »normalförteckningen» tar ej heller Neuman någon 

 hänsyn till E. Fries' regel att icke gifva åt växterna sådana 

 namn, som beteckna andra föremål. »Normalförteckningens» 

 brott mot denna regel ökas exempelvis genom sådana släkt- 

 namn som Gap, Getnos, Kam, Kanna, Klubba, Mönja, Ruka,- 

 Salep, Sarf, Smink, af hvilka visserligen Getnos redan finnes 

 hos Lilja, men blott vid sidan af det verkliga namnet. Då 

 nu de växter, hvilka med dessa namn afses — Äntirrhimwi, 

 Sctdellaria, Scandix, Nuphar, Datiira, Ägrimonia, Ajtiga, Ana- 

 camptis, Elafine, Blitum — sedan gammalt äga svenska släkt- 

 namn, är det ju ej blott öfverflödigt utan rent af förkastligt att 

 bilda nya sådana, hvilka endast öka namnförbistringen. För 

 öfrigt vore synd att säga, att icke de nya namnen gå i samma 



* Fanns visserligen redan hos Liljeblad, men af Hartman och E. Fries 

 erhöll släktet svenskt namn. 



^ Ett alldeles oanvändbart namn, då det har samma betydelse som 

 stercus. 



