BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND 28. AFD. III. NIO 9. 65 



Men denne, liksom Hartman, följde ty värr det oaktadt Lilje- 

 blads uppställning, och så har det kommit sig, att medan 

 enhet och reda härskat i fråga om namnen på våra djur, har 

 oreda hittills varit rådande i fråga om växternas, en oreda, 

 som E. Fries visserligen för en tid lyckats någorlunda af- 

 hjälpa, men som nu ytterligare ökats genom Landtbruks- 

 styrelsens snormalförteckning» och Neumans svenska flora. 

 Att E. Fries intog en annan ståndpunkt än dessa, är ofvan 

 ådagalagdt. 



Hvad så angår yttrandet, att den af Vetenskapsakademien 

 förordade metoden skulle ^strida mot svenskt språkbruk och 

 vid tillämpningen stöta på stora svårigheter», så kunde det 

 vara nog att hänvisa till våra faunistiska arbeten, där denna 

 metod i öfver åttio år med stor fördel och utan någon som 

 helst olägenhet tillämpats. Men dessutom må erinras därom, 

 att systemet i fråga är just det, som i dagligt tal tillämpas. 

 Om någon frågar, till h vilka släkten exempelvis Rödklöfvern 

 eller Rofvan höra, så blir svaret icke »till Klöfver, till 

 Kål» utan »till Klöfversläktet, till Kålsläktet». Det är så- 

 lunda så långt ifrån, att metoden skulle strida mot svenskt 

 sjiråkbruk, att den tvärtom fullständigt harmonierar med 

 detta. ^ 



Hvad slutligen beträffar påståendet, att det blefve »all- 

 tid motbjudande att säga, att Rönnen hör till Oxelsläktet 

 Potatisen till Kvese- eller Nattskattesläktet o. s. v.», så är 

 det visserligen motbjudande att använda ett sådant namn 

 som »normalförteckningens» Kvesa i stället för Kvesved, det 

 är visst och sant. Men hvad själfva saken i öfrigt angår, 

 så kan jag icke finna något mera motbjudande i att säga 

 att, såsom faktiskt är. Rönnen hör till Oxelsläktet eller 

 tvärtom, än dä jag säger, att Kråkan hör till Korpsläktet. 

 Och påståendet förefaller så mycket egendomligare, som 

 i F. Laurells egen förteckning öfver träd och buskar, »med 

 svenska namn enligt den binära nomenklaturen», Oxeln upp- 

 tages just under »Rönnsläktet»! Lika litet ligger det något 

 motbjudande i att upptaga Nattskatta och Kvesved såsom 



' Det kan i saml)and härmed vara af intresse att erinra därom, att i 

 Laurells förteckning öfver odlade träd och buskar etc. finnas iierestädes dessa 

 sammansättningar, som nu uppgifvas »strida mot svenskt språkbruk», t. ex. 

 Trysläktet, Syrensläktet, Erikasläktet, Stcnmcspelsläktet, Stenfruktsläktet, 

 Vägtornsläktct m. H. ITar språkbruket förändrats mellan 1S!)1 och 1894? 



