66 A. G. NATHORST, SVENSKA VÄXTNAMN. 



hörande till Potatissläktet. ^ Tvärtom tror jag, att de stude- 

 randes och allmänhetens intresse för de häda vilda arterna 

 skall stiga ej ohetydligt, om de erfara, att dessa höra till 

 samma släkte som Potatisen — åtminstone är detta erfaren- 

 heten från min egen studietid. Men normalförteckningens* 

 författare tyckas hafva så nteslutande fäst sig vid namnen 

 såsom sådana, att de rent af glömt de föremål i naturen, 

 som dessa beteckna, och om hvilka det ju i själfva verket är 

 fråffan. 



För att efter dessa bemötande anmärkningar öfvergå till 

 den af Vetenskapsakademien förordade uppställningen, hvilken 

 i öfver åttio år bestått profvet i fråga om djurnamnen, så 

 grundar den sig på en enda regel, från hvilken intet undan- 

 tag behöfver äga rum: 



Hvarje art skall hafva ett densamma ensamt 

 tillkommande namn, som förblifver oförändradt, till 

 hvilket släkte arten än må hänföras. 



Icke såsom undantag från, utan såsom tillägg till denna 

 regel må anmärkas, att arten stundom kan hafva två namn, 

 då nämligen båda namnen äro lika vanliga eller användas i 

 olika delar af landet. Så kallas t. ex. Stellaria media enligt 

 E. Fries i Svealand mest Nata, i Götaland Våtarv, och det 

 finnes ju ingen anledning att undertrycka det ena till förmån 

 för det andra, utan båda namnen kunna gärna bibehållas vid 

 sidan af hvarandra. 



Då det sålunda är från artnamnen, man bör utgå, blir 

 regeln i fråga om släktnamnen gifvetvis följande: 



Släktnamn bildas antingen: 



l:o) af den förnämsta eller allmännaste artens 

 namn med tillfogande af -släktet; eller 



2:o) i de fall, då ett gemensamt släktnamn redan 

 finnes, eller, 



3:o) då samma slutord ingår i alla eller flere 

 arters namn, af detta gemensamma släktnamn eller 

 slutord i förening med -släktet. I sistnämnda fall kommer 

 den binära nomenklaturen af sig själf till användning. 



1 I Laurells anförda arbete användes i stället Solansläktet. »Hit liöra, 

 som bekant, Potatis, Nattskatta med flere örter samt en halfbnske, hvars 

 svenska namn är Kvesved (eller Bittersöta).» Dä var Kvesa ännu icke upp- 

 fannet. 



