BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND 28. AFD. III. N:0 9. 69 



och ändring helst endast i de fall ske. då namnen icke lämpa 

 sig för skriftspråket eller äro oriktiga. Men här torde dock 

 en friare opportunitetshänsyn få råda, emedan flertalet dylika 

 namn sällan vunnit större spridning. 



Ett par relativt underordnade frågor, angående hvilka 

 meningarne visat sig skiljaktiga, må särskildt vidröras. 

 Den ena gäller, huruvida man för att undvika sådana namn, 

 som äfven beteckna andra föremål, men dock användas om 

 växter, skall tillägga ändeisen -ört eller ej. Franck och föl- 

 jande författare, Linné och Liljeblad m. fl. skrifva t. ex. Hästhof 

 (Tussilago) och Kattfot eller Kattfötter {Antennaria), medan 

 å andra sidan E. Fries, och efter honom Hartman, Krok & 

 Almquist skrifva Hästhofsört, Kattfotsört. E. Fries tillfogar 

 dock i fråga om den senare: »i talspråket säges vanligen 

 Kattfot, Kattfötter». Här äga onekligen Hästhofsört och Katt- 

 fotsört förtjänsten af större tydlighet, medan såväl priorite- 

 ten som det allmänna bruket sedan väl trehundra år tala 

 för namnen Hästhof och Kattfot, hvilka därför utan tvifvel 

 böra föredragas, detta så mycket hellre, som någon förväxling 

 väl näppeligen torde vara att befara. 



En annan fråga är den, huru man bör förfara med nam- 

 nen på vissa växter och på deras af oss använda frukter. 

 Linné gör i dessa fall ingen åtskillnad, utan använder för 

 växten samma namn som för frukten; han skrifver sålunda 

 Odon, Blåbär, Lingon, Tranbär, Smultron etc, i motsats mot 

 Franck, som för växterna har Odonris, Blåbärsris, Lingonris, 

 Tränjonris, Smultrongräs. E. Fries skrifver Odonbuske, Blå- 

 bärsris, Lingonris, Tranbärsris, men Smultron. Hartmau har 

 Odonbuske, Blåbärsbuske, Lingonris, Tranbärsväxt, Smultron- 

 ört. Krok & Almquist öfvereusstämma med Fries, men ha 

 Smultronört. Äfven här synes mig Linnés förfaringssätt 

 vara att föredraga,^ liksom man ju utan olägenhet har 

 gemensamma namn för växten och dess frukter, resp. frön, i 

 fråga om Råg, Hvete, Majs, Hafre, Korn, Arter, Kai)s, eller 

 dess underjordiska delar, såsom Potatis, Rofvor, Morötter, 

 Betor, o. s. v. 



För att återkomma till det här förordade systemet i fråga 

 om de svenska växtnamnen, vill jag slutligen betona, att jag 



1 Endast vid undervisning, när man uttryckligen vill skilja växten 

 från frukten, torde det vara nödvändigt att tala om Lingonris, Blåbärsris 



