BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND 3. N:O 2. 11 
4:o Behandlades nitrososvafveljernväte med ammoniak, 
löste det sig ytterst lätt till en gulröd vätska, hvilken vid kok- 
ning mörknade under afskiljande af svafvel; ur den svartbruna 
vätskan bildades vid afsvalning en riklig mängd svarta kristaller, 
till form, löslighet, förhållande till eterångor o. s. v. fullkom- 
ligt liknande nitrososvafveljern. För att utröna det afskilda 
svaflets mängd i förhållande till nitrososvafveljern, anställde 
jag följande försök: En obestämd mängd nitrososvafveljern- 
väte löstes i varm ammoniak, svaflet affiltrerades och tvättades 
med kokande vatten, utdrogs med kolsvafia och befanns vid 
vägningen utgöra 0,0375 gr. Den svartbruna vätskan afdun- 
stades försigtigt i platinaskål och gaf intet annat än svarta 
kristaller af nitrososvafveljern, hvilkas vigt utgjorde 0,7471 gr. 
Förhållandet mellan det afskilda svaflet och saltet utgjorde 
således 5,02 2 eller 27,11 2 af det i saltet befintliga svafvel. 
Denna i och för sig egendomliga omsättning från nitroso- 
svafveljernväte genom inverkan af ammoniak, ej såsom man 
kunnat vänta till motsvarande ammoniumsalt [hvilket dock möj- 
ligen förefanns i den gulröda vid vanlig temperatur bildade 
lösningen], utan vid kokning under afskiljande af svafvel till 
det ursprungliga saltet nitrososvafveljern, syntes knappt för- 
klarlig under annan förutsättning, än att nitrososvafveljern skulle 
innehålla en del qväfve i form af ammonium. 
Häraf föranleddes jag att sorgfälligare undersöka förloppet 
vid inverkan af kokande alkali på nitrososvafveljern, för att 
utröna, huruvida den ammoniakutveckling, som redan Roussin 
iakttagit, men tillskrifvit omsättning af qväfoxid och vätesvafla 
[1] ec. 294, der dock utan tvifvel endast genom tryckfel före- 
kommer »acide sulfurique» i. st. f. »sulfhydrique» jfr 289] och 
hvars betydelse för reaktionen Porzcezinsky bestämdt förnekat, 
verkligen vore af så föränderlig art, att den ej skulle kunna 
anses bero på annat än sekundär inverkan af sönderdelnings- 
produkterna sinsemellan; på samma gång ville jag äfven be- 
stämma den mängd jernoxidhydrat, som afskildes. Apparaten 
liknade den tidigare af mig använda [l. ce. sid. 18]; ammo- 
niaken upptogs i titrerad oxalsyra, jernoxidhydratet, hvilket all- 
tid utföll kristalliniskt, tvättades med kokande vatten, löstes 
i saltsyra och fälldes ånyo. 
Anal: 1. Ur 1,0588 gr. erhölls 0,02448 gr. Ak och 0,1729' gr. 
FeO; motsvarande 2,31 7 Ak och 16,33 2, FeOs. 
