BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND. BN: Ole LD 
farande enstående i sitt slag; försöken att införa andra metaller 
i denna komplex hade misslyckats. Först vid saltets nyss 
nämnda sönderdelning med alkali blef det möjligt att erhålla 
en förening, tydligen af annan radikal, hvilken medgaf infö- 
randet genom dubbel sönderdelning af andra metaller i st. f. 
alkalimetallen. Vid tillsats af tunga metallers salter till ni- 
trososvafveljern sjelft inträdde deremot alltid utveckling af 
qväfoxid och gruppens fullkomliga sönderfallande. 
Lika omöjligt hade det visat sig vara att med syror af- 
skilja ur mnitrososvafveljern någon syra, motsvarande t. ex. 
ferrocyanväte, ferricyanväte eller nitroprussidväte. De kon- 
centrerade syrorna förorsakade nemligen radikalens sönder- 
fallande, de utspädda syntes vara utan inverkan. 
Innan jag ytterligare undersökte de af mig tidigare fram- 
ställda, mot nitrososvafveljernkalium svarande, föreningarne t. 
ex. med silfver, bly o. s. v., ville jag än en gång rikta mina 
försök på det ursprungliga saltet och de beslägtade föreningar 
med metaller eller väte, hvilkas tillvaro och beskaffenhet mera 
än någon annan förening vore egnade att sprida ljus öfver 
detta enstående salt. Försöken kröntes med framgång, om 
också först efter åtskilliga omvägar och fruktlösa arbeten; de 
dervid vunna resultaterna icke blott belyste verkliga beskaffen- 
heten af Roussins nitrosulfure de fer, utan kullkastade alldeles 
samtliga de äldre föreställningarne om detta salt. 
I sin afhandling om Eisennitrososulphocarbonat uppgifver 
sig Loew hafva derjemte framställt ett svart, för eterångor 
känsligt salt, innehållande jern, qväfoxid, svafvel och antimon, 
hvilket han benämnt FEisennitrososulphantimoniat och anser 
sannolikt motsvara formeln 
He IN lg S ehuru han ej med bestämdhet ådagalagt an- 
2UNOJ:sJ ””timons närvaro. Till en början ville jag 
endast närmare tillse, huru sig härmed förhölle, då ett dylikt 
salt tilläfventyrs skulle utgöra det sökta analogon till nitroso- 
svafveljern; skulle uppgiften bekräfta sig, förefunnes äfven 
sannolikhet för införandet af den beslägtade arsenik och kanske 
äfven tenn i dylik förening med qväfoxid, svafvel och jern. 
För att kunna anställa försöken under likartade förhållan- 
den använde jag endast natriumsalter, nemligen natriumnitrit i 
lösning, ' innehållande på 1000 cc. 200 gram salt, torkadt i 
vattenbad, natriumsulfantimoniat i lösning, innehållande på 
1000 cec. 100 gram Nags.5S;. SbS+18 aq. Jernlösningen inne- 
