16 ROSENBERG, NITROSOSVAFVELJERN-FÖRENINGAR. 
höll på 1000 cc. 50 gram Fe.O,. SO, +7 aq. Försöken visade 
snart nödvändigheten att arbeta med bestämda volymer af till 
sin halt kända lösningar, då en ringa förändring, serdeles i 
qvantiteten svafvelförening, kunde fullkomligt förhindra reak- 
tionen; det lyckades också först efter talrika försök med vex- 
lande mängder att finna rätta proportionen. Vid användning 
af 100 cc. nitrit, 80 cc. sulfantimoniat och 280 cc. jernlösning 
erhölls en intensivt svart lösning, ur hvilken efter svaflets af- 
filtrering afsatte sig svarta, nålformiga kristaller 1 stjernlika 
knippen. I eterångor visade dessa kristaller samma lättlös- 
lighet som nitrososvafveljern, hvaremot förhållandet till vatten 
otvetydigt var ett annat. Nitrososvafveljern är i kallt vatten 
så svårlösligt, att några kristaller deraf i vatten bibehålla sin 
form och endast meddela det en svagt brungul färg; detta 
nya salt visade sig deremot genast lösa sig i ungefär lika 
volym vatten till en nästan svart vätska. På grund af denna 
stora lättlöslighet befanns omkristalliseringen förenad med 
svårigheter, hvadan också beståndsdelarne vid första under- 
sökningen funnos vara ej blott qväfoxid, svafvel och iern, utan 
äfven antimon. För att komma till full visshet, utdrog jag 
saltet med absolut alkohol, afdunstade och omkristalliserade 
ur vatten; efter sönderdelning med syra erhölls intet spår af 
antimon; tillfölje hvaraf Loew's ofvannämnde antagande angå- 
ende det svarta salt, som erhålles af natriumnitrit, Schlippes 
salt och ferrosulfat, ej vunnit bekräftelse. 
Ett försök med natriumsulfantimonit gaf alldeles samma 
resultat: ett svart, lättlösligt, för eterångor känsligt salt utan 
halt af antimon. 
I tanka att större möjlighet skulle förefinnas till införande 
af andra elektronegativa metaller, anställde jag försök med 
arsenik såväl i form af sulfarseniat som sulfarsenit. I förra 
fallet löste sig fällningen efter en stunds kokning vid använ- 
dande af 100 cc. natriumnitrit, 140 cc. lösning, innehållande 
på 1000 cc. 100 gr. Nags.Sg. AsS +18 aq., samt 360 cc. lösning 
af Fe.O,. SO,; i sednare fallet syntes ett nytt svart salt med 
största lätthet bildas redan före kokning. Af sulfarsenitlös- 
ningen, innehållande 10 Zz As, användes 30 cc. till 100 cc. 
Na.O. NO och 280 ce. jernlösning. Det sednast erhållna saltet 
visade sig äfven kristallisera med långt större lätthet (hvarvid 
i den arsenikhaltiga moderluten den egendomliga kristallbild- 
ning flera gånger inträffade, att i en skål af 10 centimeters 
T 
