FA 
BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND. d. N:0O 2. 19 
s 
au bioxyde d'azote et de F'acide sulfhydrique», då ju samma 
reaktion borde inträda med de på liknande sätt framstälda 
kalium- och natriumföreningarne — utan måste bero på en halt 
af ammonium i det ursprungliga saliet. 
Om ännu något tvifvel återstått, häfdes detsamma full- 
ständigt genom de resultater jag ytterligare erhöll vid dessa 
trenne salters behandling med syra. Redan tidigt anställde jag 
försök att genom utspädd syra möjligen ur nitrososvafveljern 
afskilja den deri ingående radikalens väteförening. Likasom 
vid den förut nämnda framställningen af nitrososvafveljern- 
väte fann jag endast svafvelsyra kunna användas, då saltsyra 
och ännu snarare salpetersyra föranledde fullständig förstöring 
af föreningen. Min förmodan att kunna lika lätt och full- 
ständigt sönderdela mnitrososvafveljern, som nitrososvafveljern- 
kalium d. v. s. så, att lösningen blefve jernfri och endast en 
sönderdelningsprodukt uppkomme, visade sig till en början ej 
uppfyllas.  Tillsattes koncentrerad syra till saltets vid vanlig 
temperatur mättade lösning, utfälldes saltet såsom ett fint pul- 
ver, hvilket af rent vatten åter löstes, men i syran småningom 
fullt sönderdelades under utveckling af qväfoxid; användes 
deremot svafvelsyran utspädd, inträffade till en början ingen 
reaktion. först efter ungefär 24 timmars förlopp började på 
ytan samla sig ett svartbrunt skum under utveckling af qväf- 
oxid, ett brunt pulver afsatte sig på kärlets botten, men vätskan 
blef ej färglös, förr än full sönderdelning af produkten någon 
tid fortgått. Om ock det bruna pulvret utgjorde den sökta 
föreningen, befann det sig dock synbarligen i ett sönderdel- 
ningsstadium, hvarunder dess verkliga beskaffenhet svårligen 
skulle kunna utrönas. I tanka att skummets bildning på ytan 
möjligen berodde på luftens inverkan, lät jag reaktionen för- 
siggå i slutet kärl och understödde den genom omskakning, 
men dervid uppkom en stark utveckling af qväfoxid under 
bildning af samma skum, dock utan lösningens affärgning, 
hvarföre jag måste afstå från försöket. 
Frågan var dock af alltför stor vigt, att alldeles öfver- 
gifvas oaktadt den skenbara omöjligheten, då hvarken kon- 
centrerad eller utspädd syra gifvit tillfredsställande resultat. 
De nya försöken anställde jag dels på det sätt, att jag lät en 
starkt utspädd syra inverka under längre tid, hvarvid dock 
såsom förut andra sönderdelningsprodukter i form af svart- 
brunt skum afskildes på vätskans yta, dels så, att en utspädd 
