BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL: BAND 9. N:O 7. 11 
De egentliga vattenväxterna äro helt få och de festa 
växa blott på enstaka lokaler, såsom Batrachium heterophyllum, 
Hippuris vulgaris, Polygonum amphibium var. aquaticum, Hydro- 
charis morsus ran&e, Lemna minor och trisulea, Potamogeton 
natans, gramineus och pusillus, Sparganium simplex, Scirpus 
lacustris. 
I Vettern vid Visingsö stränder finnas väl några alger, 
men ej en enda fanerogam växt, emedan det ej finnes någon 
i landet djupare inträngande vik eller något för stormarne 
skyddadt läge. Den yttersta strandkanten vid Vettern saknar 
äfven till följe af vågornas våldsamhet all vegetation; men 
öfver den reser sig nästan efter öns hela längd tvära ler- 
branter, som hafva olika vegetion på olika delar af ön. Endast 
på några få ställen äro stränderna låga och sandiga, t. ex. 
på vestra sidan vid Rönäs båthus, der äfven ett litet kärr 
finnes vid stranden med några för Visingsö sällsynta växter. 
På östra sidan är stranden låg endast i nordost vid Erstads- 
viken, der den sällsynta Carex Schreberi växer temligen tätt 
1 sanden på ett område af ett par qvadratfamnar, och vid 
stranden innanför sanden har man ett vidsträckt kärr eller 
träsk, som genom en liten ränna står i omedelbar förening 
med Vettern, och der man träffar åtskilliga kärrväxter och 
fertalet af öns egentliga vattenväxter. Vid Erstads östra 
udde växa på den låga sandiga strandbrädden Elymus arena- 
rius sparsamt och Carex arenaria mindre sparsamt. 
De vestra ierbranterna utmed Vettern äro alldeles kala 
och trädlösa. Vegetationen är densamma, som öfverallt på 
åkerrenar och dikeskanter. Annat är förhållandet med de 
östra lerbranterna. Redan vid Pavola Malm och Vrixlösa 
båthus äro lerbranterna, ehuru kala, rikare än på vestra sidan, 
men det är först söder om Hamnen, som en rikare vegetation 
börjar. Från hamnen till Haga sjöbranter gå ekskogarne ända 
ut till randen af branterna, som här äro betydligt högre än 
på vestra sidan, och tillika äro sjelfva branterna klädda af en 
mängd buskar och löfträd och mellan dessa träffas en temligen 
rik växtlighet, helt olika mot öns öfriga flora. De växter, 
som isynnerhet karakterisera dessa branter, som till hela sin 
längd tillhöra Kungsgården, äro: Tanacetum vulgare, Arte- 
misia campestris, Solidago Virgaurea, Centaurea Scabiosa, Trago- 
pogon pratensis, Hieracium vulgatum, rigidum och umbellatum, 
Viburnum Opulus, Valeriana officinalis, Galium verum, Campa- 
