BIHANG TIDLOKS SV. VETSAKAD. HANDEN "BANDY Den N:O: 4. 9 
söder om Hamnen växer den sällsynta Trichostomum tophaceum 
sparsamt i klippspringorna tillsammans med Funaria hygro- 
metrica och äfven i frukt. 
Sjöbranterna vid Stigby ända ned till gränsen af Näs sjö- 
branter hafva väl ej någon rik mossvegetation, men dock sär- 
deles afvikande från öns öfriga delar. Endast här finnas i 
skifferbergens springor några verkliga klippmossor, såsom 
Gymmnostomum rupestre, Cynodontium virens var. serratum, 
Dichodontium pellucidum, Amphoridium Mougeotii, Rhyncho- 
stegium rusciforme, allesammans sparsamt. Föröfrigt växa här: 
Didymodon rubellus, Barbula mucronifolia, Grimmia apocarpa, 
Webera cruda, Encalypta vulgaris, Bryum pallescens och ca- 
pillare, Mnium cuspidatum och punctatum, Philonotis fontana, 
Camptothecium lutescens, Brachythecium velutimum och ruta- 
bulum, Eurhynchium strigosum, Hypnum filicimum och pa- 
lustre; de flesta förekomma sparsamt. 
Näs slottsruiner hysa några mossor, som ej blifvit funna 
på någon annan punkt af ön nemligen Leptotrichum flexicaule, 
Barbula rigidula och convoluta. Här förekommer äfven den för- 
öfrigt på Visingsö endast sparsamt växande Thuidium abietinum. 
Af det ofvan anförda se vi, att klippmossorna på Visingsö 
äro mycket få, att trädmossorna och de egentliga kärrmossorna 
ej äro många, men att jordmossorna föröfrigt utgöra ett rätt 
betydligt antal. Sommaren 1877 utmärkte sig för sin ringa 
värme och ovanligt rika nederbörd, hvilket utan tvifvel i be- 
tydlig mån gynnat mina undersökningar af öns mossor och 
lefvermossor. Jemför man antalet mossor på Visingsö med 
de i Flora femsjonensis anförda, så finner man att de förra 
utgöra 156 och de, sednare endast 143 (då några i förteck- 
ningen såsom varieteter upptagna äfven äro räknade som 
arter); men som Femsjöfloran utgafs 1825, så var bryologiens 
ställning då en helt annan än nu, och många af de i denna 
uppräknade mossarterna måste anses såsom kollektiva, t. ex. 
Orthotrichum striatum, så att det ej lider ringaste tvifvel att 
Femsjö mossflora är rikare än Visingsö's. 
Lefvermossorna äro på Visingsö af mycket underordnad 
betydelse. Arterna äro få, eller endast 24. Antalet individer 
är mycket ringa. Ingen enda art är allmän, och utom några 
få arter, som på ett och annat ställe finnas i mängd, äro de 
nästan allesammans sparsamma på sina lokaler. Äfven våra 
föröfrigt allmännaste lefvermossor, såsom Plagiochila asple- 
