BIHANG TELL K. SV: VET.-AKAD. HANDDS BAND. 00 N:O 7. 83 
till venster om staden ser Brahehus — som nu, liksom Visings- 
borg, blott framvisar ruiner — och till höger om Grenna på 
en annan höjd ligger fideikommisset Vestanå, hvilka båda 
ställen med Visingsborg sägas formera en liksidig triangel. 
Bland den mängd plantor, som sågos på vallarne och glaci'n, 
voro de sällsyntaste: Plantago media (äfven sedd på andra 
ställen i Vista härad af oss), Myosotis Lappula, Artemisia Ab- 
sinthium, Carex muricata, Bromus arvensis, Matricaria Parthenium, 
Anchusa, Agrimonia, Potentilla reptans, Medicago lupulina a. Ö., 
Erysimum Barbara, Ranunculus sceleratus, Sisymbrivm Sophia, 
Geranium pusillwm, Papaver dubium Öö. på vallarne, Onopordon 
Acanthivm äfvenså, Verbasea ambo, Bromus tectorum ö., Rosa 
Swartziana, Poa compressa, Berberis, Chelidonium majus, Arundo 
Epigejos etc. Mera hade nog funnits, om tiden tillåtit nogare 
undersöka stället. 
Trifoliuin hybridum mellan Kungsgården och Kyrkan. 
Visingsö kyrka låg strax vester om Kungsgården. Dess 
torn hade urverk; men de 3:ne kyrkoklockorne voro i ett 
särskildt trädtorn på afstånd från Kyrkan. Denna var inuti 
prydlig och märkvärdig af den mängd minnesmärken, der 
finnas efter Braheska ätten, bland hvilka isynnerhet den sista 
Visingborgska grefven P. Brahes och dess grefvinnas, född 
Stenbock, bildstod af hvit marmor i naturlig storlek förtjena 
att beses, utom mycket annat. Denna kyrka är också ganska 
rik på kyrkosilfver. 
Härifrån åkte vi till södra udden af ön och derifrån hit 
tillbaka till Kungsgården. Vi reste den stora vägen, som går 
långs åt ön. Länge hade vi skog på venster hand om oss. 
Den bestod mest af fur, något gran. Vid de flera byar, som 
lågo vid stranden, sågos några löfträdserupper, bestående af 
ekar. Vestergöthland sågs ganska tydligt åt vester, äfvensom 
Småländska landet, som ligger något närmare ön åt öster. 
Näs by. Denna ligger längst i söder på ön. Något söder 
om byn är öns sydligaste udde, hvilken vi besökte. Stranden 
full med Vetterns agater, af vattnet slipade små quartzstenar. 
Sjön gör en liten bugt emot byn och på stranden öster om 
byn, således ej fullkomligt på öns sydligaste udde ligga lem- 
ningarne af Näs slott, hvilket vi besökte. Rudera bestodo 
blott af en liten jordkulle med spår efter stenmurar. Vettern 
hade skurit bort ett stycke af det gamla slottet. På en här- 
