54 ZETTERSTEDT, VEGETATIONEN PÅ VISINGSÖ. 
städes af riksdrotset Brahe upprest sten var en inskription, 
att konung Magnus Ladulås här dött år 1290. 
På detta slotts rudera växte Medicago lupulina ö a... Arte- 
misia campestris, Myosotis Lappula. Här och flerstädes såg man, 
huru Vettern äter upp stränderna. De voro här alldeles tvär- 
branta, omkring 6 ä 8 alnar höga och kanterna, som afvattnet 
voro blottade, bestodo endast af lerskiffer och hela ön tyckes 
öfverhufvud vara blott ett lerskifferberg. 
Vi togo samma väg tillbaka till Kungsgården. Ljung skall 
ej trifvas på ön: vi sågo några stånd på hemvägen på en liten 
jordkulle. Carex flacca. Carduus acaulis på ett ställe. I säden 
var Lithospermum arvense ymnig. 
Från Visingsborg gingo vi en annan väg tillbaka till 
Kumlaby än den vi gingo på förmiddagen. En björkskog 
och flere gamla trädgårdar förbigingos. En sten med inskrift 
sågs upprest till åminnelse af ett kapell, der fordom stått. 
Gymnasium och Skolan, hvilka båda nu stå tomma, sen 
läsningarne upphört vid detta läroverk, besågos på eftermid- 
dagen. Gymnasium, omgifvet af Botaniska trädgården, var ett 
envånings stenhus med ett auditorium. Detta hus var domsal, 
då Visingsö var Brahes grefskap. Från Gymnasium ledde en 
allé till det något derifrån belägna Skolhuset, som varit indelt 
i 3:ne rum, och fordom, innan nuvarande kyrka byggdes, varit 
öns kyrka. Den gamla sakerstian utgjorde nu Bibliotheks- 
rummet. Den gamla prediksstolen var ännu 1 behåll i ett af 
rummen. I tornet hängde 2:ne ringklockor; ett urverk var 
också deruti och öfverst på spetsen var det tvärhugget och 
omgifvet af jernskrank, hvarigenom en altan bildades. Från 
dess höjd njöt man den herrligaste och vidsträcktaste utsigt, 
af hvars betraktande jag ej kunde se mig mätt. Hela ön låg 
utbredd under fötterna liksom en landkarta med sina byar, 
åkerfält, skogslundar, vägar, slott, kyrka, vikar och den allt 
detta famnande Vettern. At vester låg Vestergöthland med 
flera längre in i landet sig höjande bergshöjder; åt norr Vettern, 
hvars yta här sammansmälte med himmelens, tills Ostergöth- 
land med det utskjutande Omberg, som på sin rygg hade ett 
litet berg, vidtog: åt öster en bergskedja, med Brahus, Grenna, 
Vestanå och Vista bergen; åt söder Jönköpings stad, Taberg 
och de sig allt mer och mer höjande Småländska skogarne. 
— Hvilken utsigt! 
