16 STUXBERG, EVERTEBRATFAUNAN I SIBIRIENS ISHAF. 
ställe, der man icke mötes af fertalet gamla gengångare; 
dylika ställen finnas endast invid sådana kuststräckor, som 
äro bergiga och der den af floderna nedförda vattenmassan 
icke spädt ut hafsvattnets salthalt till en obetydlig bråkdel. 
Men kuststräckor af sådan beskaffenhet äro icke många utefter 
Sibiriens hela Ishafskust, från Jugor schar till Berings sund, 
ty äfven der kustranden reser sig brant upp i form af lägre 
eller högre berg, såsom t. ex. vid kap Baranoff och kap 
Schelagskoj, gör sig flodernas inflytande påmint genom den 
tillförsel af sand och annat för djurlifvets trefnad fiendtligt 
slam, som de hopat der under årtusendens lopp. Deremot, 
om de bergiga stränderna, som äro så sällsynta till sin före- 
komst, hysa några alger, kunde man vänta att finna flera 
sublitorala djurformer, men litorala alger äro en mycket stor 
sällsynthet i Sibiriens Ishaf, såsom Dr. KJELLMAN skall visa 
i en särskild skrift om detta hafs algvegetation. 
Ett slag af botten är i arktiska trakter rikare på djur än 
alla andra. Det är den oblandade lerbottnen. Icke all oblan- 
dad lerbotten likväl, utan endast den, som under sommar- 
månaderna får sig tillfördt nytt material från glacierbäckar 
eller andra liknande, och detta i sådan mängd, att vattnet 
åtminstone under den tiden är ständigt grumligt, smutsigt 
grått och jämte oorganiska äfven håller en del organiska 
ämnen uppslammade, hvaraf djuren hämta sin näring. Nu 
finnas, som bekant, inga glacierer vid Sibiriens Ishaf, ej en 
gång Tajmyrlandet, som skjuter fram ända till 774" nordl. 
bredd, och der bergen vid 75:te breddgraden äro 1 till 2,000 
fot höga, har några sådana. En följd häraf blir, att just den 
slags botten, som är mest gynsam för utvecklingen af ett rikt 
och växlande djurlif, saknas i Sibiriens Ishaf öster om kap 
Tscheljuskin. Den saknas likaledes i Kariska hafvets grunda 
del, som således äfven härutinnan, såsom jag förut nämnde, 
öfverensstämmer med Sibiriens östra Ishaf. Men den finnes 
vid Novaja Semljas ostkust från Matotschkin schar norrut, 
särdeles mellan 75:te och 76:te breddgraderna, der kuststräckan 
upptages af en glacier, som går ända ut till hafvet; och der 
större, egentliga glacierer saknas, föra bergbäckarne från det 
höga inlandet antagligen samma slags slam ner till hafvet, 
ty det förekommer rikligt utbredt i Kariska hafvets hela djupa 
del, mellan 80 och 130 famnar. 
