BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND. 5. N:O 22. 17 
Den djupa rännan öster om norra Novaja Semlja bildar 
en fullkomlig motsats mot hela det öfriga Sibiriska Ishafvet. 
Djupet i förening med bottnens beskaffenhet (och dertill 
kanske strömförhållanden och vattnets salthalt — saker som 
vi dock för närvarande icke känna) hafva framkallat ett djur- 
lif, som inom detta faunområde är enstående i sitt slag. 
Enformigheten, som eljest är så vanlig, möter oss icke vidare 
der, utan i stället finna vi sådana djurformer som Cleippides 
quadricuspis, Amathillopsis spinigera, Haploops lineata, Ophio- 
glypha Sarsi, Solaster tumidus, Archaster tenuispinus, Ante- 
don Eschrichti, Elpidia glacialis, en mängd Bryozoer (bland 
dem Reticulipora intricaria) och till sist den egendomliga 
Umbellula. Alla äro mer eller mindre djupvattensformer, en 
stor del äro gemensamma äfven för Grönlands och Atlantens 
större djup”), endast få träffas dessutom i Kariska hafvets 
grundare del, och några slutligen äro egendomliga för om- 
rådet i dess helhet. Der alltså hafva vi något verkligt nytt 
och lärorikt, ett ombyte, som sticker skarpt af mot den öfriga 
enformigheten. 
$ 6. Vattnets temperatur och specifika vigt, 
för så vidt de hafva att göra med djurlifvet på hafsbottnen, 
kunna bäst studeras, om man öfverskådar de hithörande ko- 
lumnerna i den tabell, som jag lemnat i det föregående öfver 
samtliga draggningarna. För att visa, hvilken ringa öfver- 
ensstämmelse der råder i de allra festa fall mellan vattnet 
i ytan och vid bottnen, äfven om djupet är blott några få 
famnar, har jag äfven upptagit ytvattnets temperatur och 
specifika vigt. Under det att ytvattnets temperatur och spec. 
vigt alltid äro mycket växlande, emedan de äro beroende af 
den omgifvande luftens temperatur och tillförseln af sött 
vatten från de mäktiga floderna, som mynna i Sibiriens Ishaf, 
är förhållandet alldeles motsatt på bottnen, och detta för- 
klarar också, hvarför man alldeles icke af ytvattnets beskaffen- 
het kan sluta sig till det underliggande vattnets tempera- 
tur och salthalt. Det är endast i högst få fall, och då på 
mycket ringa djup, som under sommarmånaderna vattnets 
FSE Hipidie glacialis, Archaster tenuispinus och Umbellula äger vårt 
Riksmuseum i Stockholm exemplar från Grönland sedan svenska ex- 
peditionen 1871, och professor G. O. SARS har under norska At- 
lanterhafsexpeditionen 1876 funnit både Elpidior och Umbellulor i 
Atlantens kalla area. 
2 
