34 STUXBERG, EVERTEBRATFAUNAN I SIBIRIENS ISHAF. 
träffa på der, som Idothea entomon och Id. Sabinei, och när 
jag i det föregående talade om »gamla gengångare», så hade 
jag främst i minhet dessa två arter. De hafva båda träffats 
på nästan lika många ställen, en sak som bäst talar för deras 
lika allmänna förekomst, de sämjas icke sällan i hvarandras 
sällskap inom samma område, större eller mindre, men lika 
ofta lefva de åtskils och intaga särskilda områden, der de då, 
hvar på sitt håll, utgöra den individrikaste djurarten. Så till 
vida hafva dessa två arter en fullkomlig likhet med hvar- 
andra i sin förekomst. Men der finnes å andra sidan en stor 
olikhet dem emellan. Den består deri, att Idothea entomon 
uppträder, hvarhälst hon förekommer, 1 ett ojämförligt mycket 
större antal individer än Id. Sabinei, och denna regel har sin 
tillämpning antingen de lefva åtskils eller tillsammans. Sta- 
tionen 79 lemnade 101 exemplar af Id. entomon mot 14 af 
Id. Sabinei, stationen 81 lemnade 48 af den förra mot 29 af 
den senare, stationen 84 lemnade resp. 350 och 2 af hvardera 
arten. Stationen 93 slutligen lemnade efter blott en kort 
tids trawlning 800 exemplar af Id. entomon, men intet af 
Id. Sabinei. Dessa exempel kunna vara tillräckliga för att 
visa, att Id. entomon i Sibiriens Ishaf förekommer i en ojäm- 
förligt mycket större mängd än Id. Sabinet. 
Vid ett föregående tillfälle, när fråga var om Kariska 
hafvets lägre djur, har jag påpekat såsom en egendomlighet 
för detta haf, att det karakteriseras af Idotheornas slägte och 
att det är företrädesvis deras provins”?). På grund af den 
erfarenhet, som jag sedermera vunnit rörande evertebratfaunans 
sammansättning i Sibiriska Ishafvets östra del, vill jag nu 
tillägga, att sak samma gäller om denna, och detta 1 långt 
högre grad än om den vestra delen, Kariska hafvet. Den 
satsen äger man nu ovedersägligen rätt att ställa upp såsom 
Sibiriska Ishafvets första djurgeografiska kännemärke, att det är 
Idotheornas provins, ty inga andra större djurformer förekomma 
der så likformigt spridda eller i en sådan talrik mängd som 
Idothea entomon och Id. Sabinei. 
Det återstår mig nu att redogöra för tre andra djurarter, 
som också synas mig karakterisera Sibiriens Ishaf, men i 
1) Jfr NORDENSKIÖLD och THÉEL, Redogörelse för de svenska expeditio- 
nerna till mynningen af Jenisej år 1876 (Bihang till Kgl. Sv. Vet. 
Akad. Handlingar, Bd 4. N:o 11), sid. 21. 
