BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND. 5.» N:O 22. 47 
De djurarter, som eljest hafva sitt egentliga tillhåll inom 
litoralregionen och på goda grunder sägas känneteckna denna, 
hafva således, när de förekomma 1 Sibiriens Ishaf, dragit sig 
ner mot djupet, d. v. s. till 
den sublitorala och den elitorala regionen. 
Det bästa exemplet härpå lemnar oss Gammarus locusta. 
Andra exempel kunna hämtas från Onesimus litoralis, On. 
plautus, Atylus carinatus, samt åtskilliga Balanider, Bryozoer 
och Hydroider, som eljest äro företrädesvis litorala. 
Hvad nu skilnaden mellan dessa båda regioner angår, så 
kan det icke förnekas, att det gifves djur, som äro antingen 
sublitorala eller ock elitorala. Men de äro icke många, som 
låta sig så noggrant reglera af djupförhållandena. Sublitorala 
äro t. ex. Hippolyte turgida och H. polaris, Mysis oculata, 
Orchomene minuta, Onesimus Edwardsi, Pontoporeia femo- 
rata, Acanthozone cuspidata, Oedicerus saginatus och Oed. 
lynceus, Acanthostephia Malmgreni, Monoculodes borealis, 
Atylus carinatus och At. Smitti, Weyprechtia mirabilis n. sp., 
Gammaracanthus loricatus, Halirhages fulvocinctus, Amathilla 
pinguis, Lilljeborgia fissicornis, Tritropis aculeata och Tr. 
fragilis, Ampelisca Eschrichti, Haploops tubicola, Byblis Gai- 
mardi, Alcyonidium mammillatum och Ale. gelatinosum, Mem- 
branipore, Yoldia sp., Cucumaria minuta, Amphiura Sunde- 
valli, Ophioglypha nodosa, några Spongior och Aktinior. 
Elitorala äro t. ex. Örehomene minuta, Onesimus abyssicola 
n. sp., Harpinia plumosa, Acerus phyllonyx, Amathillopsis 
spinigera, Cleippides quadricuspis, Tritropis Helleri, Haploops 
"lineata n. sp., Paranthura arctica, Eurycope cornuta och E. 
gigantea, Defrancia lucernaria, Reticulipora intricaria, Um- 
bellula och Elpidia glacialis. Så vidt mina undersökningar 
hittills sträckt sig, vill det synas, som vore de rent elitorala 
djurformernas antal långt mindre än de rent sublitoralas. 
Detta beror derpå, att de sublitorala djurformerna, hvilkas nedre 
gräns kan sättas vid 30 till 40 famnars djup, icke trifvas der. 
nedanför, men att, å andra sidan, de elitorala formerna till en 
mycket stor del härda ut äfven på långt ringare djup och så- 
ledes stiga långt upp i den sublitorala regionen. Sådana djur, 
som äro gemensamma för båda regionerna, äro t. ex. Ano- 
nyx lagena och An. pumilus, Onesimus plautus, Pleustes 
