48 STUXBERG, EVERTEBRATFAUNAN I SIBIRIENS ISHAF. 
panoplus, Gammarus locusta, Aegina echinata, Sabinea sep- 
temcarinata, de olika arterna af Diastylidernas och Idothe- 
ornas grupper, Munnopsis typica, Flustra papyrea, Trocho- 
derma elegans, Asterias Lincki, Solaster papposus, S. furcifer 
och S. tumidus, Ctenodiscus crispatus, Ophiocten sericeum, 
Ophiacantha bidentata, Ophioglypha Sarsi, Antedon Eschrichti 
och Astrophyton eucnemis. De flesta af dessa äro elitorala, 
verkliga djupvattensformer, ett fåtal deremot äro sådana, som 
egentligen höra hemma i det sublitorala bältet, såsom man 
lätt kan finna, om man noga studerar de särskilda arternas 
batymetriska utbredning i de olika arktiska hafven. 
Det förvånade mig icke litet till en början, när jag vid 
Tajmyr-ön, i Aktinia-viken, från blott 5 till 10 famnars djup 
erhöll sådana utpräglade djupvattensformer som Ophioglypha 
Sarsi, Asterias panopla och Solaster tumidus, alla i utmärkt 
stora och vackra exemplar, tillsammans med verkliga subli- 
torala former, Aktinior, Modiolaria sp., Gammaracanthus lori- 
catus, Acanthostephia Malmgreni och Atylus carinatus. Det 
föreföll mig vidare till ytterlighet sällsamt att en gång (stat. 
78) finna Astrophyton eucnemis vid blott 15 famnars djup 
och i ett vatten, som tillfälligtvis var i hög grad bräckt och 
uppvärmdt (sp. vigt 1,0050, temp. +3?,8); det är dock en form, 
som annars håller sig på djupet vid minst 40 och 100 famnar 
eller långt derunder, och som kräfver ett vatten af vanlig 
salthalt. Men när jag sedermera kunde sammanställa dessa 
med andra liknande besynnerligheter, så visade sig allt vara 
uttryck af samma lag, den nämligen, att visserligen 1:0) några 
få sublitorala och 2:0o) ännu färre elitorala former kunna ur- 
skiljas, men att 3:0) de flesta elitorala former på samma gång 
kunna vara sublitorala, och att således 4:0o) den sublitorala och 
den elitorala regionen sammanflyta. 
Det synes af allt detta, att det Sibiriska Ishafvet i zoolo- 
giskt hänseende icke äger några verkligt begränsade eller 
skarpt utpräglade vertikala regioner. 
6). DUTTA ta one 
För att rätt förstå en faunas sammansättning är det icke 
nog med att känna, hvilka de arter äro, som ingå deri, och 
hvilka icke. Zoologen får icke blott nöja sig med att lemna 
en naken förteckning, vare sig med eller utan beskrifningar, 
öfver ett områdes olika djurarter och deras förekomst der 
