14 STUXBERG, EVERTEBRATFAUNAN I SIBIRIENS ISHAF. 
formigheten i faunans sammansättning 1 hafvet öster om kap 
Tscheljuskin och Kariska hafvets grundare del, och tager man 
tillika i betraktande, att det ojämförligt största antalet dragg- 
ningar utförts inom den grundare delen af detta haf, att en- 
dast ett ringa fåtal, sammanlagdt elfva, kommit på den djupare 
delens lott —: då skall man kanhända ge mig rätt i min för- 
modan, att den slutledning är falsk, som håller före, att man 
för närvarande bör känna det Sibiriska Ishafvets evertebrat- 
fauna bättre i dess vestra del än 1 dess östra. Saken för- 
håller sig i sjelfva verket tvärtom. Kariska hafvets hela vestra 
del, d. v. s. den djupa rännan längs Novaja Semljas ostkust 
synes mig bland alla delar af Sibiriens Ishaf vara den, som 
erbjuder största intresset och dit framtidens forskningar före- 
trädesvis böra rikta sin uppmärksamhet. Der finnes ett mycket 
egendomligt djurlif, och der är mötesplatsen för djurformer, som 
peka åt olika håll, åt vester och öster. Just sådana områden, 
som bilda djurgeografiska råmärken, äro företrädesvis lärorika 
och värda ett noggrant studium. Det är derför, som jag 
måste hålla fast vid och för framtida forskare betona, att vi 
i sjelfva verket känna evertebratfaunan i hafvet öster om 
Tajmyrlandet bättre än i Kariska hafvet, äfven om de under- 
sökta ställena inom det förra området äro långt färre än in- 
om det senare. 
Härmed vill jag dock ej hafva sagt, att icke också andra 
delar af Sibiriens vidsträckta Ishaf skullé kunna erbjuda mycket 
af zoologiskt intresse. . Jag tror tvärtom, att hafvet utanför 
Tajmyrlandet, mellan Berings sund och kap Schelagskoj, vid 
de Nysibiriska öarne och företrädesvis Wrangels land kan 
lemna material för mycket lärorika undersökningar och af 
stort djurgeografiskt värde. 
