af de forekare, som egnat någon uppmärksamhet åt de 
elektriska strömmar, som uppstå vid vätskors rörelse i rör, 
hafva yttrat den åsigten, att orsaken till ifrågavarande feno- 
men är att söka i vätskans beröring med glasväggen eller i 
dess friktion mot densamma; men ingen af desse har försökt 
att med tillhjelp af dessa antaganden fullständigt förklara de 
för detta fenomen gällande lagarne. Emellertid har för kort 
tid sedan ett sådant försök af Hr HELMHoOLTZ blifvit bekant- 
gjordt '): Uppkomsten af elektriska strömmar i detta fall 
skall enligt Hr HeErmHoLrtz förklaring försiggå på följande 
sätt: Vätskan befinner sig genom beröringen med rörväggen 
i galvanisk motsats till den senare och bägge bilda längs 
gränsytan mellan båda ett elektriskt dubbellager. Den del 
af detta dubbellager, som faller inom vätskan, är enligt regeln 
positivt elektrisk, under det att rörväggen sjelf är negativt. 
Ifrågavarande positivt elektriska vätskelager har en utom- 
ordentligt ringa, ehuru ej försvinnande tjocklek. Den mot 
gränsytan vända sidan af ifrågavarande vätskelager (åtminstone 
om röret består af glas och vätskan af vatten) är oföränder- 
ligt fästadt vid rörväggen, medan den återstående delen af 
detsamma är förskjutbar. Om nu vätskepelaren i röret ge- 
nom ett yttre tryck försättes i rörelse, så släpas det sist- 
nämnda, med positiv elektricitet laddade tunna vätskelagret 
med i rörelsens riktning. Så länge detta med konstant hastig- 
het förskjuter sig parallelt med rörväggen och derföre oför- 
ändradt står under inflytande af den senares negativa elek- 
tricitet, blir den elektriska jemnvigten i detta icke störd, utan 
dess positiva elektricitet fortfar att vara fullständigt bunden. 
Vid rörets nedra ända blir det meranämnda vätskelagret 
skildt från rörväggen, dess förut bundna elektricitet blir fri, 
!) Wied. Ann. Bd. VII, p. 337 (1879). 
