BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND. 5. N:O 23; T 
en punkt beröra rörväggen, så blir negativ elektricitet fri i 
det ögonblick, då partikeln berör ytan, men lika mycket po- 
sitiv elektricitet utvecklas, då samma partikel aflägsnar sig 
från densamma, hvarföre summan af den elektricitetsutveck- 
ling, som deraf följer, är lika med noll. Tänker man sig, 
att de partiklar, som vid rörets början kommit i beröring 
med dess yta, förflytta sig utefter densamma med retarderad 
hastighet, det vill säga, att de efterföljandes hastighet är 
större än de föregåendes, så måste nödvändigt partiklar trän- 
gas ut från ytan till det inre af röret, hvarigenom fri positiv 
elektricitet uppstår inuti röret. Om ett antal elektroder «&, 
Pp, y, d äro insatta efter hvarandra i röret på lika afstånd 
från hvarandra och i den uppgifna ordningen, räknadt från 
rörets öfra ända till den nedra, så måste tydligen det utslag, 
hvilket erhålles, om det närmast inloppsöppningen belägna 
elektrodparet &/f förbindes med galvanometern, vara större 
än det som uppstår, om det mellersta paret py förenas med 
samma instrument, och det utslag vara minst, som uppkom- 
mer genom föreningen med dy. Detta är uppenbart deraf, 
att den positiva elektricitetsmängd, som går från 5 till &«, är 
lika med summan af de elektricitetsmängder, som utvecklas 
i röret nedanom /7, och denna summa är naturligtvis större än 
den som utvecklas nedanom y eller d. Om deremot partik- 
larne röra sig på ytan med accelererad hastighet, så komma 
nya partiklar från det inre af vätskepelaren att lägga sig på 
ytan, hvarigenom fri negativ elektricitet uppkommer utefter 
rörets längd. I detta fall måste af analogt skäl största ut- 
slaget erhållas med det närmast utloppöppningen belägna 
elektrodpaaret yd, ett mindre med det mellersta fy och det 
minsta med det öfversta &«/4. Skulle nu utslagen vid anstälda 
försök visa sig vara lika stora, så är detta ett bevis på, att 
partiklarnes rörelse utefter rörväggen ända från & till d hvar- 
ken kan vara retarderad eller accelererad, det vill säga, den 
måste 1 sådant fall vara konstant. 
Ehuru jag flera gånger vid mina föregående undersök- 
ningar, rörande ifrågavarande strömmar, öfvertygat mig om, 
att galvanometerns utslag är oberoende af de i röret insatta 
elektrodernas läge, anstäldes dock några nya försök, hvilkas 
resultat här må meddelas. 
I ett cylindriskt glasrör, 308 mm. långt och 3 mm. i dia- 
meter, insattes fyra elektroder, betecknade med «, fp, y, d i 
