BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND 9. N:O 28. 9 
(TENN ANET 0 GL pc 
färsen bo docndöh 93 
15,0 i 15,8 
I6i51kF 116,5 
16,5 K6Nz 15,8 
IMG dos OG ONE DSS 
Skillnaden mellan de tre utslagen är icke större än att 
den ur observationsfelen kan förklaras. Under förutsättning 
att den HELMHOLTZ'ska theorien är riktig, följer således af 
dessa observationer, att de vätskepartiklar, som emellan de 
två yttersta elektroderna & och dJ ligga på rörytan, måste 
röra sig med konstant hastighet utefter densamma. 
Om c utmärker summan af de vätskepartiklar, som, lig- 
gande på rörytan, under tidsenheten hafva passerat en tvär- 
genomskärning af röret vid &, så måste c äfven beteckna 
summan af dem, som under samma tid och på samma sätt 
hafva passerat en tvärgenomskärning vid d, emedan partik- 
larnes hastighet är konstant och röret öfverallt har samma 
vidd. Om a betyder antalet af de partiklar, som vid rörets 
början ofvanom &« kommit i beröring med rörväggen, och b 
antalet af dem som till följe af den oregelbundna rörelse, 
som här kan äga rum, skilt sig från densamma, så måste 
a—b =-.. Men skillnaden a — b representerar den negativa 
elektricitetsmängd som utvecklas vid rörets början. Om a, 
betyder antalet af partiklar, som på samma tid skilja sig från 
väggen vid rörets nedra ända, och b, det antal som lägga sig 
på densamma, så måste äfven a, — b,, hvilken skillnad repre- 
senterar den positiva elektricitetsmängd, som här utvecklas, 
vara lika med ce. Om hastigheten mellan & och d verkligen 
är konstant, såsom de anförda observationerna angifva, så 
måste följaktligen de vid rörets båda ändar utvecklade elek- 
tricitetsmängderna vara lika stora. För att experimentelt 
pröfva detta, anstäldes följande försök. 
Med tillhjelp af vattenledningen i laboratorium kunde 
den öfra och nedra ändan af röret efter behag sättas i ledande 
förbindelse med jorden. En särskild undersökning visade, 
att motståndet i denna jordledning icke uppgick till mer än 
4 Ohmader. Då motståndet i vattenröret samt till och med i 
galvanometerledningen var ofantligt mycket större, så kan man 
antaga, att hela elektricitetsmängden i den ändan af röret, 
