BIHAKG TILL K. SV. VET -AKAD. HANDL. BAND 13. AFU. III. N:0 2. 5 



Yttre epidermis Lar prismatiska, pelarformade celler, stälda 

 med sin längdaxel vinkelrätt mot fruktens yta. På deras ytter- 

 väggar sitta små vårtor, som löpa iit i 4 eller 5 spetsar, och 

 uro bildade af kiitikulaM; sidoväo-garne hafva våoformio-a för- 

 tjockningar ocli talrika porer (fig. 1, yé). 



De nyss omtalade taggarne äro bildade af ett litet utskott 

 af mellanskiktet (fig. 1 ?<), ocli de öfverliudsceller, som sitta 

 på detta utskott, äro mycket längre än de, som sitta mellan 

 taggarne (fig. 1, yé). 



De celler, som sitta på utskottets högsta del, hafva raka 

 väggar och talrika porer, äro upptill vidare än nedtill och i 

 spetsen försedda med en krok (fig. 3 /t, fig. 1 A), hvarigenom 

 frukten ytterst lätt kan haka sig fast vid andra föremål '). 



I väggarne på yttre epidermis celler finnes inlagradt ett 

 ämne, möjligen kiselsyra (Enligt Marloth skall yttre epider- 

 mis hos flera Borraginéfrukter innehålla detta ämne, 1. c. pag. 

 234), som är orsaken till deras fasthet och måhända äfven till 

 den egendomliga klara och ljusa färg, som utmärker dem. 



Det är således egentligen yttre och inre epidermis, som 

 genom sina cellers tjockväggighet och öfriga beskaffenhet, äro 

 de mekaniskt verkande skikten i väggen. 



Hos några Borraginéfrukter afsmalnar frukten i närheten 

 af fastA^tan för att sedan åter utvidga sig, hvarigenom det 

 bildar sig vid fästytan en tjock ring eller vall. Inom denna 

 vall — och äfven ofta sträckande sig utom den — finnes en 

 hvitaktig och något lös cellmassa. Denna har länge varit känd 

 och omnämnes utförligt af Abeschoug (1. c), som kallar den 

 fot». Den kan emellertid förefinnas i en mycket mindre ut- 

 vecklad form än den nyss omtalade och kan ibland blifva 

 qvarsittande på fruktfästet vid fruktens affallande. 



Enligt Areschoug har den sannolikt till sin uppgift att 

 medverka till delfrukternas aflossande från fruktfästet och, der 

 den är högt utvecklad, isynnerhet hos Borrago, att innehålla 

 reservnäring för det groende fröet i form af oljedroppar. 



Hos Cynoglos.mm oi^cinale qvarsitter på fruktfästet efter 

 fruktens affallande ett litet tappformigt parti, som enligt Are- 

 schoug skulle vara en fotbildning (1. c- sid. 9). Denna tapp 



') HiLDEBRAXD (1. C. pag. 906). 



